Справа № 342/707/22
Провадження № 1-кп/342/126/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кримінальне правопорушення (злочин) вчинено при наступних обставинах:
13.12.2018 близько 13:00 год. ОСОБА_4 зустрівся з своє подругою ОСОБА_5 в кафе «Фреш»,що по АДРЕСА_2 . Після розпиття алкогольних напоїв, близько 18:30 год., ОСОБА_4 вирішив провести ОСОБА_5 до автомобільної стоянки та посадити її в таксі. Йдучи по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 помітив, як із зовнішньої правої кишені пальто потерпілої ОСОБА_5 випав на землю мобільний телефон марки «IPHONE 5S», сірого кольору. Тоді, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, при цьому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрав вказаний мобільний телефон марки «IPHONE 5S», вартістю 2800 грн., піднявши його із землі, та маючи можливість повернути його потерпілій, ОСОБА_4 не вчинив таких дій, а заховав викрадений мобільний телефон в зовнішню праву кишеню своєї куртки, посадив потерпілу в таксі та покинув місце події, тим самим повністю розпорядився викраденим мобільним телефоном, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій зазначила, що примирилася з ОСОБА_4 . Не має жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого, образ не тримає. Просить при обранні міри покарання щодо ОСОБА_4 просить врахувати її думку та суворо не карати його. Розгляд кримінального провадження просить провести без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, дослідив дані, які характеризують особу ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив суду вищенаведені обставини. Пояснив суду, що справді 13.12.2018 викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «IPHONE 5S», який випав на землю із її зовнішньої правої кишені пальто. Маючи можливість повернути його потерпілій, не вчинив таких дій, а заховав викрадений мобільний телефон в кишеню своєї куртки, посадив потерпілу в таксі та покинув місце події. Також суду пояснив, що шкоду відшкодував потерпілій повністю, негативно ставиться до вчиненого.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку).
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_4 вчинив 13.12.2018.
Згідно ст. 12 Кримінального кодексу України злочин ( в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, - відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, визначено строки погашення судимості за цей вид кримінального правопорушення, тощо.

Також вказаним законом санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, викладена в іншій редакції, що відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора та думку потерпілої.

При призначенні покарання суд виходить з положень ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, бере до уваги положення ст.50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах КНП «Городенківська ЦРЛ» не знаходиться, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, повністю відшкодував шкоду потерпілій.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення і призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу.

Потерпіла у поданій заяві просила не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до уваги те, що вимоги ст.58 Конституції України, згідно вимог якої: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи».

Також, судом враховується, що згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Ст.5 КК України передбачає: «ч.2 Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі» (в редакції діючої з 01.07.2020 р.).
Ст.5 КК України передбачає: «ч.2 Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі» (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення).
Санкція ч.1 ст.185 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді штрафу карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч.1 ст.185 КК України (в редакції закону діючої з 01.07.2020 р.) передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.1 ст.185 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні також встановлено, що вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного остаточного покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Прокурор в судовому засіданні ствердив, що вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року слід виконувати самостійно.
Частиною 4 ст.70 КК України визначено, що якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Разом із тим, приймаючи до уваги засудження ОСОБА_4 за вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, суд вважає неможливим у даному випадку застосовувати інститут призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушення в порядку ч.4 ст.70 КК України, оскільки ураховуючи засудження ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні до покарання, що належить відбувати реально, зазначений вирок суду від 29 листопада 2021 року підлягає самостійному виконанню.
Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ч.4 ст.70 КК) визначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17).
Так, ОП ККС ВС зробила висновок про те, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.
У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Витрати на експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його вирішення на даному етапі, відсутні.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370-373, 374, 376, 392-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 1190 грн. (одна тисяча сто дев`яносто гривень).

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.
Речовий доказ мобільний телефон марки «IPHONE 5S», сірого кольору,який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1