17.03.2023
Справа № 642/246/23
Провадження №1-кп/642/66/23
17 березня 2023 року
Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія Балаклійського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, із середньою спеціальною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений 16.01.2020 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115КК України, -
На обговорення учасників судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.
За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 31.10.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 26.12.2022 включно, ухвалою слідчого судді ленінського районного суду м.Харкова від 22.12.2022 продовжено строк тримання під вартою до 28.01.2023 включно, ухвалою суду від 26.01.2023 продовжено строк тримання під вартою до 26.03.2023 включно.
Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду підтверджується наступним.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч.1 ст. 115 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років до п`ятнадцяти років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений 16.01.2020 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, вчинив новий злочин, під час перебігу іспитового строку, існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м. Харкова чи Харківської області, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.
Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).
При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконний вплив на потерпілого у кримінальному провадженні не знайшов свого підтвердження, так як потерпілий та свідки вже допитані в судовому засіданні.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, він не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції він може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі й злочини проти власності, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб.
При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу судом враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч. 1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, стосовно якого відсутні відомості про наявність тяжких захворювань чи інвалідності; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання; 4) наявні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_4 до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав законних джерел доходів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
З огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілого або погрозою його застосування, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Оголосити перерву в судовому засіданні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115КК України на 07.04.2023 року о 14 год. 00 хв.
Повторити виклик учасників судового розгляду.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15.05.2023 включно без застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 15 травня 2023 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченому.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019р. №4-р/2019 до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.03.2023 о 11-30 годині.

Суддя ОСОБА_1