Справа № 317/1035/22
Провадження № 1-кп/317/190/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000080 від 11.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисогірка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у СФГ «Колос», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2021 близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу адміністративної будівлі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, розташованою за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лисогірка, вул. Центральна, будинок 8, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , на грунті неприязних відносин, які виникли під час сварки, умисно, за допомогою металевої труби наніс не менше чотирьох ударів по голові, не менше двох ударів металевою трубою по нижніх кінцівках останнього та наніс кулаком не менше двох ударів по носу потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого, відповідно до висновку експерта № 1518/к від 29.09.2021, останній отримав тілесні ушкодження, а саме:
- тупа травма лівої гомілки: відкритий поперечний перелом середньої третини діафіза (тіла) малогомілкової кістки; гематома в середній третині лівої гомілки кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
- тупа травма голови та обличчя: закритий поперечний перелом кісток спинки носа зі зміщенням кісткових уламків, струс головного мозку, садна в завушній ділянці зліва, гематома лівої вушної раковини кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- синець на тильній поверхні лівої кисті в проекції 3-го-5-го пальців, синець з раною в області правої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення за обвинуваченням, зокрема показав, що 09 травня 2021 приблизно о 22:00 23:00 годині вечора між його двоюрідною сестрою ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_7 виникла сварка із-за розлучення та бажання сестри позбавити його батьківських прав, він захищаючи сестру наніс потерпілому удари металевою трубою по лівій нозі, потім по обличчю, точний характер ударів не пам`ятає, бив тільки по лівій стороні, оскільки є правшою. Після того, як потерпілий впав, припинив його бити. Швидку викликав ОСОБА_9 , поліцію ОСОБА_10 . У вчиненому розкаюється, цивільний позов визнає частково, матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн та моральну шкоду визнає у розмірі 10000 грн.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд, роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, та цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений та працевлаштований.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , щире каяття, оскільки воно носить формальний характер, враховуючи, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. ОСОБА_5 не вчиняв дій, які б свідчили про його щире каяття, окрім визнання ним своєї вини, самостійно не вчиняв жодних дій на відшкодування шкоди потерпілому, не просив у нього вибачення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, позиції потерпілого та прокурора, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, враховуючи висновок органу пробації, позитивну характеристику обвинуваченого з місця його проживання, стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та працевлаштування обвинуваченого, суд вважає можливим застосування ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання покладених судом обов`язків.

Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка зазнала шкоди від злочину має право пред`явити позов до особи, яка вчинила злочин.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 була спричинена шкода здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, після чого останній поніс матеріальні витрати під час лікування, що підтверджується наданими і дослідженими в судовому засіданні документами - фіскальними чеками на загальну суму 1029 грн (а.с.33).

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що потерпілий також поніс витрати на здійснення поїздок до м. Запоріжжя для лікування та вирішення правових питань, пов`язаних із цією справою, що підтверджується виписками із амбулаторної карти потерпілого та наданими фіскальними чеками на загальну суму 3591 грн (а.с.34).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 винний у їх спричиненні, а тому з нього необхідно стягнути суму в розмірі 4 620 грн (1029 грн + 3591 грн).

Щодо стягнення витрат у вигляді пошкодженої одежі та мобільного телефону потерпілого на загальну суму 14 000 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цивільного позову у цій частині за недоведеністю.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Таким чином, вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню частково виходячи з вимог розумності та справедливості. У відшкодування моральної шкоди суд вважає, за необхідне стягнути з цивільного відповідача кошти в розмірі 30000 грн, враховуючи характер та тривалість фізичних і душевних страждань потерпілого, переживання ним негативних емоцій з приводу ушкодження здоров`я, відсутність будь-яких дій обвинуваченого, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 122 КК України, ст. 100, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду по витратах у розмірі 4 620 грн, моральну шкоду у розмірі 30000 грн, а всього 34 620 грн (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять гривень).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Речові докази: змив нашарування РБК та контроль до нього; змив нашарування РБК та контроль до нього; металева труба з привареним прямокутником з одного кінця знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1