У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

Справа № 348/151/23

Номер провадження 1-кс/348/43/23

30 січня 2023 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання дізнавача СД Надвірнянського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання надійшло до суду 27.01.2023.

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000023 від 26 січня 2023 року, у межах якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Надвірнянського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що 26 січня 2023 року до Надвірянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення на лінію «102» від інспектора СРПП Надвірнянського РВП ОСОБА_5 , про те, що під час виконання службових обов`язків на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів у м. Надвірна було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 водієм якого був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил дорожнього руху.

В ході перевірки документів волій транспортного засобу пред`явив посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ймовірно з ознаками підробки.

При перевірці через базу ІПНП встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_2 видане на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1

26.01.2023 під час огляду місця події в м.Надвірна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області було виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

27.01.2023 року призначено технічну експертизу документів проведення якої доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, що по вул. Національної Гвардії, 14, м. Івано-Франківськ.

Під час досудового розслідування посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ймовірно з ознаками підробки визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Дізнавач зазначає, що вище наведене майно, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв"язку з цим просить накласти арешт на зазначене майно.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява в якій підтримала клопотання про накладення арешту. Зазначила, що посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ймовірно з ознаками підробки визнано речовими доказами по кримінальному проваджені, які зберегли на собі його сліди та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Тому просила клопотання задоволити на накласти арешт на вказане майно.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин по час і місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Судом встановлено, що СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 26 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0000023 від 26 січня 2023 встановлено, що 26 січня 2023 року близько 09:50 год. на лінію «102» Надвірянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП Надвірнянського РВП ОСОБА_5 , про те, що під час виконання службових обов`язків 26.01.2023 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів у м. Надвірна було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил дорожнього руху. При перевірці документів якого було виявлено посвідчення водія з ймовірними ознаками підробки (а.с.3).

26.01.2023в результаті проведення огляду місця події в м.Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області було виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-6).

Постановою дізнавача СД Надвірнянського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 26.01.2023 року посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000023 .

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ч. 1 ст. 171 КПК України клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тимчасово вилучене майно, зазначене в клопотанні, належить до категорій, зазначених в п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України майно у вигляді речей, які використані як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Також тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є речовим доказом по кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального провадження та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дізнавач обґрунтував підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт тимчасово вилученого майна, довів необхідність такого арешту, а також довів наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України, зокрема запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

А тому, з метою збереження речових доказів виникає необхідність у накладені арешту на вище вказане майно.

Дізнавач звернулася до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч.5 ст.171 КПК України.

Враховуючи вище викладене, а також зважаючи на дискреційних характер повноваження дізнавача, прокурора щодо проведення в рамках кримінального провадження слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до висновку, що для досягнення завдань кримінального провадження на посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження на вказаному майні слідів вчинення кримінального правопорушення, а також збереження їх як речового доказу, необхідно накласти арешт на вказане майно у вигляді заборони відчуження, користування і розпорядження цим майном.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий-суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Надвірнянського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна задовільнити.

Накласти арешт у виді заборони відчуження, розпоряджання та користування на:

-посвідчення водія НОМЕР_2 виданого на

ОСОБА_9 , 06.06,2002 р.н.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК за клопотанням власника/володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1