04.11.2022 Справа № 756/9227/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9227/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001171 від 14.07.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нововолинськ Волинської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.09.2021 за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадський робіт на строк 120 годин (справа №165/2985/19). 08.04.2022 знятого з обліку по відбуттю покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 25.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.
Водночас, судом установлено, що 13.07.2022 приблизно о 10:23 ОСОБА_3 перебував поблизу приміщення, яке знаходиться на території кафетерію «Африка» у м. Києві (вул. Прирічна, 32), де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_3 в той же час в тому ж місці таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення проник всередину до вказаного приміщення, після чого впевнившись у тому, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та в тому, що він діє таємно, викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кросівки марки «Gallus» коричнево-білого кольору в кількості 1 пара вартістю 583,33 грн та навушники TWS марки «Apple» AirPods Pro білого кольору вартістю 3 936,67 грн, а всього на загальну суму 4 520,00 грн. Продовжуючи реалізовувати свій вищевказаний умисел, ОСОБА_3 сховав вказані навушники до свого рюкзака, який того дня був при ньому, а кросівки марки «Gallus» перевзув замість свого взуття, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4 520,00 грн.
Потерпілий Отто Шьор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду, на підставі положень ст. 55, ч. 1 ст. 325 КПК України, а також з огляду на відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину, а також розмір шкоди, розмір процесуальних витрат не оспорював та дав суду наступні показання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він у липні місяці 2022 року зранку перебував на території кафетерію «Африка», що знаходиться на території Оболонського району міста Києва (вул. Прирічна), де побачив приміщення типу палатки, підійшовши до одного з них, відчинив двері, впевнившись в тому, що він діє таємно, проник всередину та викрав майно, яке знаходилось у ньому, а саме: навушники AirPods Pro, які лежали на столику, поклавши їх до свого рюкзака. Потім, помітивши при вході кросівки марки «Gallus» коричнево-білого кольору, він взув вказані кросівки, а своє взуття залишив у цьому приміщенні, після чого впевнившись, що він діє таємно, зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. При цьому зазначив, що навушники хотів продати, оскільки на той час не мав роботи та не мав коштів на існування.
При цьому, ОСОБА_3 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, щиро покаявся та просив суд суворо не карати.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів та таких, що стосуються запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрата також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у таємному заволодінні чужим майном (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведена повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.
Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що він має повну середню освіту, неодружений, непрацевлаштований, має місце реєстрації та проживання, на спеціальному обліку у лікаря психіатра не перебуває, натомість із березня 2022 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю, раніше судимий.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69, 691 КК України суд не знайшов.
Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого, розміром завданої матеріальної шкоди, а також тим, що викрадене майно було виявлено та вилучено в ході особистого обшуку обвинуваченого від час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , обраний на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14.10.2022, скасувати.
Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 до моменту його звільнення з-під варти в залі суду слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Водночас, враховуючи положення статей 176, 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, незважаючи на відсутність клопотання сторони обвинувачення з цього приводу, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду, з покладенням обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись положеннями статей 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , обраний на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14.10.2022, скасувати.
Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду.
До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальний обов`язок, визначений ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
виявлені та вилучені 14.07.2022 в ході проведення особистого обшуку обвинуваченого: кросівки коричневого кольору, які поміщено до сейфпакету експертної служби МВС №5486967 та бездротові навушники марки «Apple» AirPods Pro», які поміщено до сейфпакету експертної служби МВС №5326395, та які відповідно до квитанції №001308 передано на зберігання до камери схову речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику/законному володільцю;
кросівки бежевого кольору з оранжевими полосками по боках, які відповідно до квитанції №001239 було передано на зберігання до камери схову речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику/законному володільцю;
виявлений та вилучений 14.07.2022 в ході проведення особистого обшуку обвинуваченого рюкзак з особистими речами, який відповідно до квитанції №001235 передано на зберігання до камери схову речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику/законному володільцю;
один слід папілярного узору, залишити при матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск з відеозаписом обставин затримання обвинуваченого 14.07.2022, залишити при матеріалах кримінального провадження;
СD-R диск з відеозаписом подій викрадення майна 13.07.2022 особою чоловічої статі, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк основного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 в період із 14.07.2022 по 04.11.2022.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):
в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) грн 90 коп (від 09.09.2022 №СЕ-19/111-22/37199-Д);
в сумі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн 68 коп (від 14.09.2022 №СЕ-19/111-22/36934-ТВ);
в сумі 4 153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) грн 16 коп (від 19.09.2022 №СЕ-19/111-22/37026-ФП).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1