Справа № 127/3727/16-к
Провадження №11-кп/801/1178/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0006990, за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, інваліда дитинства третьої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і засуджено до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Відповідно до вимог пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_8 в якості відшкодування матеріальної, моральної шкоди, судових витрат та про стягнення на його користь з ПАТ «Страхова Група «ТАС» матеріальної та моральної шкоди, залишено без розгляду.

Стягнуто на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_8 - в сумі 1 473,12 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят три грн . дванадцять коп.)

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Як убачається з вироку, ОСОБА_8 17 жовтня 2015 року біля 12.55 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Nissan Sunny», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Блока зі сторони вул. 40 років Перемоги, навпроти будинку №11, у м.Вінниці, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_11 , який знаходився біля задньої частини автомобіля «ГАЗ 33021», державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв в правій смузі руху, біля правого бордюрного каменю в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив на пішохода наїзд.

Внаслідок даної пригоди згідно з висновком судово-медичного експерта № 44 від 09.02.2016: «у ОСОБА_11 під час перебування на стаціонарному лікуванні МКЛ ШМД м. Вінниці з 17.10.15 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин голови; неповна травматична ампутація лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритих багато уламкових переломів нижньої третини стегнової кістки та верхньої третини великогомілкової кісток з розчавленням м`яких тканин та пошкодженням підколінної артерії; закритий перелом малогомілкової кістки справа, забійно-рвані рани м`яких тканин правої гомілки, забійно-рвана рана лівого передпліччя. Вказані ушкодження супроводжувались масивною крововтратою та призвели до геморагічного шоку 3 ст. (важкого ступеню). Вказані ушкодження у ОСОБА_11 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень».

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №730а від 12.01.2016: «У дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Nissan Sunny», державний номер НОМЕР_1 Діброва ОСОБА_13 регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної пригоди водій автомобіля «Nissan Sunny», державний номер НОМЕР_1 Дібров ОСОБА_13 буде мати технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 82-к/1017 враховуючи характер і масивність травм лівої нижньої кінцівки, що відображені у «Висновку експерта» № 44 від 14.01-09.02.2016, а також динаміку клінічного перебігу, що відображена у медичних документах за подальший період, слід вважати про наявність причинного зв`язку між отриманими 17.10.2015 ОСОБА_11 тілесними ушкодженнями (неповна травматична ампутація лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритих багатоуламкових переломів нижньої третини стегнової кістки та верхньої третини великогомілкової кісток з розчавленням м`яких тканин та пошкоджень підколінної артерії) і втратою нижньої кінцівки.

Таким чином, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; «У разі виникнення небезпеки або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможній виявити він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2022 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що потягло ухвалення незаконного вироку, просить направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ч.1 ст. 363 КПК України судове засідання, в якому суд зобов`язаний був з' ясувати думку потерпілого щодо можливості закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_11 та його представників, які відповідно були позбавлені можливості висловлювати свою думку, подавати будь-які заяви, клопотання. Порушення вимог кримінального процесуального закону призвело до порушення законних прав і інтересів потерпілого. Суд провів судові дебати без участі потерпілого та його представників, хоча в матеріалах судової справи наявні заяви потерпілого, в яких він виказує бажання приймати участь в судовому розгляді, та просить не проводити судові засідання у його відсутність. Закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, проведення судових дебатів у відсутність потерпілого та його представників сприяли істотному порушенню його права на висловлення своєї позиції щодо покарання обвинуваченого та щодо цивільного позову, який поданий потерпілим. Внаслідок таких дій суду цивільний позов залишений без розгляду, що суттєво порушило право потерпілого на справедливий судовий розгляд та відповідно можливість задоволення цивільного позову в рамках розгляду кримінального провадження.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду від 11.10.2022 щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, звільнення обвинуваченого від відбування покарання, залишеним позову потерпілого ОСОБА_14 без розгляду, постановити новий вирок, за яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворе покарання, відмовити йому та його захиснику у клопотанні про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 задовільнити у повному обсязі. В частині розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 провести судове слідство для уточнення розміру моральної шкоди з врахуванням висновку судово-психологічної експертизи № 1141/21-21 від 29.07.2021.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано, що обставиною яка обтяжує покарання, згідно ст.67 Кримінального кодексу України, є тяжкі наслідки для потерпілого - втрата органу (ноги). В неповній мірі судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не проявив співчуття до потерпілого та щирого каяття, вину визнавав тільки частково, але в якій частині, суду не повідомляв, відшкодував завдану потерпілому шкоду у розмірі, який нічим не підтверджено, тільки до того часу, поки йому загрожувало обрання суворого запобіжного заходу під час досудового слідства. Після направлення кримінального провадження до суду перестав надавати потерпілому будь-які кошти, в результаті чого потерпілий втратив ногу та залишився інвалідом на все життя. Після ДТП допомоги потерпілому не надав.

На випадок винесення судом вироку з реальним позбавленням волі ОСОБА_8 документувався паспортом для виїзду за межі України, а після скоєння ДТП (17.10.2015 року приблизно о 12.00 годині), зник з поля зору працівників міліції і тільки після 17.00 години пройшов обстеження на стан сп`яніння. В результаті судом призначено міру покарання, яка не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Застосовуючи до ОСОБА_8 Закон України «Про амністію у 2016 році», суд, крім пояснення ОСОБА_8 , не обґрунтував це застосування будь-якими доказами. Крім того, незаконність застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» полягає в порушенні строків його застосування. Відповідно до вимог ст.18 вказаного закону, він підлягає виконанню протягом трьох місяців.

Судом порушено вимоги ч.1 ст.364 КПК України щодо права виступу потерпілого у судових дебатах та підтримки цивільного позову. Суд позбавив такої можливості не тільки потерпілого, а його представника. За весь 2022 рік повістки отримувались тільки двічі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ; думку представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 та не заперечила проти апеляційної скарги прокурора; думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , заперечували проти апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 - підлягають залишенню без задоволення, а вирок без змін.

Так, відповідно до вимог ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється судом в межах апеляції.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України - вирок суду має бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_8 місцевим судом виконано в повному об`ємі.

Як убачається з вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом по даній справі в повному об`ємі дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та постановлення законного вироку .

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ст.86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_8 вчинив злочин, за який його засуджено, 17 жовтня 2015 року, тобто до часу вступу в дію Закону України «Про амністію у 2016 році» (який набрав чинності 07 вересня 2017 р.). Скоєний злочин згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, при цьому є необережним злочином.

Як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України, застосував положення п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши засудженого від призначеного покарання.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону «України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Колегією суддів, встановлено, що ОСОБА_8 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є інвалідом дитинства, має ІІІ групу інвалідності.

Щодо доводів адвоката про порушення права потерпілого виступу у судових дебатах та підтримки цивільного позову, то колегія судді не приймає їх до уваги, оскільки потерпілий був повідомлений про час і дати слухання, про що свідчать його явка в попередні судові засідання та заяви про відкладення судового розгляду. Окрім того, інтереси потерпілого представляють два адвоката ОСОБА_16 та ОСОБА_9 . Адвокат ОСОБА_9 повідомила апеляційний суд, що їй було відомі дати проведення судових засідань.

Окрім того, суд першої інстанції , в зв`язку з систематичними неявками потерпілого та його представника, визнав таку поведінку зловживанням своїми правами щодо неявки , вживши всіх передбачених законом способів виклику потерпілого та його представників до суду, про що свідчать розписки, поштові повідомлення про виклик, наявні у матеріалах провадження.

За змістом ст.ст.50, 65-67 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом дитинства 3 групи, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не встановивши обставин, які б пом`якшували чи обтяжували його покарання, вірно визначив покарання в межах санкцій вказаної статті у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Окрім того, місцевий суд роз`яснив право звернення потерпілого до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

На думку колегії суддів, призначена обвинуваченому міра покарання є законною та справедливою і відповідає вчиненому ним злочину та даним про його особу.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування вироку та задоволення апеляційних скарг прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 - відсутні.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,- залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2022 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 Дедик ОСОБА_17 Медяний ОСОБА_18