Справа №761/266/23 Головуючий в 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/1500/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката, який діє в інтересах

власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003665 від 15.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0003665 від 15.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме на:

- житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), із забороною користування та розпорядження вказаними об`єктами нерухомого майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно.Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки органом досудового розслідування не надано жодного доказу для обґрунтування клопотання. Стверджує, що майно на яке накладено арешт перебуває у власності добросовісного набувача, тобто земельна ділянка та житловий будинок, що арештували, він набув на законних підставах, які до цього часу ніким не оскаржувалися. Окрім цього, арешт накладено на майно особи, яка не має ніякого відношення до кримінального провадження, не є підозрюваним чи обвинуваченим та не несе ніякої матеріальної відповідальності, а отже немає жодних підстав для арешту такого майна, тим більше заборони у користуванні та розпорядженні ним. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, пославшись на те, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, а про накладення арешту на його майно він дізнався лише 30.01.2023 року, у зв`язку з чим причину пропуску строку просить визнати поважною.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді апелянту стало відомо 30.01.2023 року. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що власником майна ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, використовуючи завідомо підроблені документи, а саме довідку про показники об`єкту нерухомого майна ПБ-2021 №459 від 13.07.2021 року, відповідно до якого зазначено, що обстеженням від 13.07.2021 року з перемірами та підрахунком площі встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано житловий будинок літ.«А» загальною площею 3977,5кв.м, житловою площею 1831,7кв.м, який було побудовано господарчим способом орієнтовно 1991 року, та технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №541/2021), складені від імені інженера ТОВ «ЕЮБ «ГРИВНА-ПЛЮС» ОСОБА_9 , 14.07.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , який 16.07.2021 року на підставі вказаних завідомо підроблених документів зареєстрував за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_7 є засновником та директором ряду суб`єктів господарювання у сфері будівництва житлових і нежитлових будівель, наявні обґрунтовані підстави вважати, що він з метою спрощення отримання дозвільних документів на подальшу забудову земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману зареєстрував право власності на даний об`єкт нерухомого майна.

Після чого, житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , на підставі постанови слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість житлового будинку літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , таким, що мають значення для даного кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги власника майна ОСОБА_7 , щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки прокурором доведено, що житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та має значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , не містять ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , винесено постанову від 26.12.2022 року, про визнання майна, а саме: житлового будинку літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , речовим доказом у кримінальному провадженні №0003665 від 15.12.2022 року.

Тобто, вказане у постанові майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно має значення для кримінального провадження, знаходять підтвердження.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме на житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003665 від 15.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003665 від 15.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме на:

- житловий будинок літ.«А» загальною площею 3860.5кв.м., житловою площею 1773.2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :91:111:0009, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), із забороною користування та розпорядження вказаними об`єктами нерухомого майна, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4