Справа № 932/314/23
Провадження №1-кс/932/1197/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання слідчої СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000007 від 03.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, не одруженому, офіційно не працевлаштованому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 03.01.2023 приблизно о 18 годині 51 хвилину, зайшов до ювелірного магазину «Карат», що знаходиться на першому поверсі ТЦ «Терра», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 118Д, та достовірно знаючи, що на всій території України введено воєнний стан, побачив ювелірні вироби, а саме обручки, які знаходились на спеціальних планшетках під склом, які ОСОБА_5 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи що його дії є очевидними для працівниць магазину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дістав з пакету камінь та кинув його в скляний прилавок магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розбивши в прилавку скло, звідки викрав ювелірні вироби, який належить ФОП « ОСОБА_9 ».

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому у великих розмірах, в умовах воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час та місці, реалізуючи раптово виниклий умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлений на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав наступні предмети, а саме:

- найбільш ймовірно конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення, який найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових речовин;

- найбільш ймовірно модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових пристроїв, які він, пересуваючись пішим ходом по вулицям м. Дніпра, приніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати, без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у незаконному придбанні, та зберіганні вибухових пристроїв та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке є тяжким злочином, вчиненим у період дії воєнного стану, що не виключає того, що останній може: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків чи потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання, прохав таке задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, проти клопотання слідчого заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, прохав обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 03.01.2023 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 263 КК України за № 0000007.

23.03.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.03.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно повідомленої підозри ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому у великих розмірах, в умовах воєнного стану, та у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до неправомірних дій та обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення свідчать докази, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04.01.2023 року; запис з камер відеоспостереження з приміщення магазину «Карат»; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 03.01.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.01.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 17.01.2023 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 17.01.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 17.01.2023 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 17.01.2023 року; протокол обшуку від 23.03.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2023 року; протокол допиту ОСОБА_13 від 23.03.2023 року; висновок експерта №СЕ-19/104-23/11218-ВТХ від 23.03.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.03.2023 року; докази у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачає застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного.

Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_5 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Внаслідок того, що досудове розслідування тільки розпочато, усі слідчі та процесуальні дії не проведені, підозрюваному відомі адреси проживання свідків вказаного кримінального провадження, беручи до уваги характер інкримінованого правопорушення, високоймовірним є ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, при встановленні наявності ризику позапроцесуального впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто на показаннях допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею осіб. Суд, згідно із вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

До такого висновку приходжу і тому, що на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ґрунтується, в основному, саме на показаннях свідків, які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення.

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 наразі не є офіційно працевлаштованим та підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину в умовах воєнного стану, вважаю, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення є доведеним.

Запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, через те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні забезпечити унеможливлення реалізації ризиків, встановлених у судовому засіданні.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту його затримання.

Враховуючи те, що фактично ОСОБА_5 було затримано 23.03.2023 року, датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою є 21.05.2023 року включно.

З огляду на пред`явлену підозру та на матеріальний стан ОСОБА_5 , заставу визначаю у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 161040 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 372,376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 59 днів, тобто до 21.05.2023 року включно.

Визначити заставу у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 161040 гривень.

При внесенні визначеної суми застави підозрюваного ОСОБА_5 , з-під варти звільнити.

У випадку внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 зобов`язання про виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання, здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон, у разі невиконання яких, слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід Держави.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Дана ухвала діє до 21 травня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1