ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2267/22 Справа № 172/1474/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000409 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 31.07.2018 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення років. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 07.12.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

О 16.00 год. 06.12.2019 року, ОСОБА_7 разом з особою, кримінальне провадження у відношенні якого було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , а саме за місцем мешкання ОСОБА_7 .

В період знаходження у вказаній квартирі, у особи, кримінальне провадження у відношенні якого було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю, раптово виник злочинний намір, спрямований на умисне заволодіння чужим майном та звернення його на свою користь. В подальшому, вищезазначена особа, запропонувала ОСОБА_7 вчинити кримінальне правопорушення відносно мешканки с. Васильківка, Васильківського району Дніпропетровської області, а саме жінки на ім`я ОСОБА_10 , на що ОСОБА_7 відповів згодою.

Так, того ж дня, близько 17.40 год., розподіливши між собою ролі та визначившись з діями, особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито, та ОСОБА_7 вирушили на місце вчинення злочину. Прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито, маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, згідно з розподіленою роллю, постукав у вхідні двері будинку, які відчинив ОСОБА_11 . В цей момент, особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито, достовірно усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в обличчя ОСОБА_11 , від чого останній з прискоренням відійшов на декілька кроків назад та похилився до стіни. ОСОБА_7 та особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито, продовжуючи свій єдиний умисел, з корисних мотивів, будучи об`єднані єдиним умислом, направленим на вчинення розбою, поєднаному з проникненням в домоволодіння, реалізуючи свій злочинний намір, та з погрозою застосування фізичної розправи, подолавши опір потерпілого, зайшли до будинку без дозволу власників.

Знаходячись в кухні будинку, особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заволодіння чужим майном з погрозою застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я, які потерпілий сприймав реальними, почав вимагати грошові кошти. В цей час в іншій кімнаті знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , яка прохала не бити свого співмешканця. В подальшому ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в нижню ліву частину обличчя ОСОБА_12 від чого остання впала на підлогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді забою голови, синця навколо лівого ока, крововиливу на нижній губі ліворуч, струс головного мозку, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_7 схопив з столу два кухонні ножі, та утримуючи їх в правій та лівій руках, почав хаотично махати перед ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , при цьому погрожуючи їх застосуванням. ОСОБА_11 злякавшись за своє життя та життя своєї співмешканки, схопив за лезо ніж, який ОСОБА_7 утримував в правій руці, з метою вихопити його у нападника, однак ОСОБА_7 , маючи перевагу в силі відвів ножа до себе, тим самим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на правій кісті, які утворились від предмету, що володів ріжучими властивостям на що вказує характер рани, та по своєму характеру тілесні ушкодження у потерпілого відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Сприйнявши погрози нападників реальними, побоюючись за своє життя та життя своєї співмешканки ОСОБА_12 , під тиском нападників ОСОБА_11 віддав останнім грошові кошти в сумі 83 грн. Після чого особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю, спільно з ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину з викраденими грошима та розпорядились ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілим майнової шкоди на суму 83 грн.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді.

Крім цього, захисник просить надати оцінку 21 аргументу, зазначеному в апеляційній скарзі; повторно дослідити кожний доказ, зазначений в аргументах сторони захисту; надати оцінку всім доводам сторони захисту; клопотання зазначені як незадоволені (знаходяться в матеріалах справи), - задовольнити.

1) Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом встановлено, що ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення разом з ОСОБА_14 . При цьому, ухвалою від 21.04.2021 року в цій же справі кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 було закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

На думку захисника, суд грубо порушуючи презумпцію невинуватості зазначив про співучасть у злочині ОСОБА_13 з особою, відносно якої вина не встановлена, а кримінальне провадження закрито.

2) Зазначає, що суд першої інстанції на аргумент сторони захисту щодо обов`язкового дослідження речових доказів, а саме вилучених грошових коштів в сумі 83 грн., які є єдиним предметом злочину та відповідно єдиним речовим доказом, зазначив, що це не є обов`язковим, оскільки було досліджено протокол огляду грошових коштів від 07.12.2019 року.

3) Вважає, що протокол огляду грошових коштів є недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній номер кримінального провадження, що унеможливлює ідентифікацію кримінального провадження в якому робився огляд. В протоколі відсутні відомості щодо попереднього розпакування грошей, поняті, які зазначені в протоколі, відмінні від понятих в протоколі затримання, після огляду грошові кошти нікуди не запаковувалися.

Вказує, що грошові кошти ніби-то вилучалися (без адвоката) 07.12.2019 року, ніби-то оглядалися 07.12.2019 року, але повернуті ОСОБА_15 ще 06.12.2019 року, що на думку захисника, свідчить про неправдивість всіх попередніх документів де такі кошти згадуються. В заяві про злочин ОСОБА_15 повідомляв про викрадені 70 грн., а йому віддають ніби-то вилучені у Теслюка 83 грн.

4) Протокол огляду місця події від 06.12.2019 року складений з 21:00 по 22:00 слідчим ОСОБА_16 , при цьому та сама слідча ОСОБА_17 о 21:37 з власного комп`ютера внесла відомості до ЄРДР, про що зазначено у відповідному витягу.

В протоколі зазначено, що фотографування здійснювалося на фотоапарат Canon, а в додатках зазначено мобільний телефон Samsung A320, а таких телефонів взагалі не існує.

5) Підписи в заяві ОСОБА_12 та підписи її на інших документах в кримінальному провадженні різко відрізняються. В судовому засіданні суд погодився, що підписи різні, але відмовив в проведенні почеркознавчої експертизи.

6) В довідці КП Васильківська центральна районна лікарня від 06.12.2019 року було зазначено: На шкірі поясничного відділу зліва гематома розміром 2х2 (травма внаслідок падіння). Тобто в день події при її безпосередньому огляді було виявлено лише такі ушкодження у ОСОБА_18 .

7) В протоколі затримання ОСОБА_14 від 07.12.2019 року не зазначено номер кримінального провадження, хоча відомості в ЄРДР внесено на день раніше. Протокол затримання не містить жодного згадування про упакування вилучених у ОСОБА_14 грошових коштів, що на думку захисника, само по собі робить протокол недопустимим.

8) При затриманні ОСОБА_14 , не складався протокол допиту підозрюваного, а відбирались якісь пояснення без зазначення часу, без адвоката. При цьому ОСОБА_14 декілька разів зазначає, що злочин вчинив з ОСОБА_19 , хоча після цього слідчий їде затримувати іншу особу ОСОБА_20 .

9) В протоколі затримання ОСОБА_13 , складеного 07.12.2019 року з 01:45 по 01:55, не зазначено номер кримінального провадження, хоча відомості в ЄРДР внесено на день раніше. Крім того, в протоколі зазначено час затримання 01:15 год. за місцем мешкання АДРЕСА_4 . При цьому, той самий слідчий з 01:15 по 01:25 складав протокол затримання ОСОБА_14 в приміщенні райвідділу, що зазначено в протоколі затримання, до того ж він печатний, а не рукописний.

Захисник вважає, що слідчий ніби-то одночасно складав протокол затримання ОСОБА_14 в райвідділі та перебував за місцем мешкання ОСОБА_13 та затримував його, при цьому в цьому ж проміжку часу встигнуто опитати ОСОБА_14 , а тому протоколи затримання є недопустимими доказами.

10) Зазначає, що ОСОБА_13 не підписував пояснення від 07.12.2019 року, щодо протоколу огляду предмету від 07.12.2019 року, то було вилучено темно синю шапку, в протоколі не зазначено номер кримінального провадження.

11) Протокол огляду предмету від 07.12.2019 року, де предметом огляду є узбіччя автодороги по вул. Привокзальна. Вилучалась чоловіча шапка чорного кольору, але не зазначено номер кримінального провадження.

12) Повідомлення ОСОБА_13 про підозру від 07.12.2019 року здійснювалося без адвоката. Підпис ОСОБА_13 , на думку апелянта, не є його підписом, а повідомлення не містить дати та часу його отримання.

Вважає, що було порушення права ОСОБА_13 на захист.

13) В протоколі про роз`яснення ОСОБА_13 права на захист від 07.12.2019 року, підпис та текст зроблені не ОСОБА_13 , бо останній в цій дії участі не приймав.

14) При повідомленні про підозру ОСОБА_14 від 07.12.2019 року адвокат був відсутній. Повідомлення не містить дати та часу його отримання.

15) Відносно протоколу слідчого експерименту від 07.12.2019 року за участі ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_15 зазначає, що затримання та повідомлення ОСОБА_13 вручено без адвоката. На фото в додатках видно особу, до якої ОСОБА_13 прикований кайданками, проте в протоколі дані такої особи не зазначено.

16) Щодо протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_15 зазначає, що затримання та повідомлення ОСОБА_14 вручено без адвоката. На фото в додатках видно особу, до якої ОСОБА_14 прикований кайданками, проте в протоколі дані такої особи не зазначено.

17) Відносно протоколу проведеного слідчого експерименту від 20.12.2019 року за участі ОСОБА_15 , відсутній підпис останнього в графі попередження про кримінальну відповідальність. Фотокартки додатки до протоколу не підписані ніким. На фото є статист, відомості про якого не зазначені.

18) Щодо протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2019 року за участі ОСОБА_18 , в графі попередження про кримінальну відповідальність відсутній підпис останнього, та не зазначено спосіб ознайомлення з протоколом.

19) Висновки експертів від 09.12.2019 року № 164-2019р.Е та № 163-2019р.Е не містять посилання на будь-що, що було об`єктом дослідження. Фото тілесних ушкоджень в експертизі відсутні. Висновок експерта щодо ОСОБА_18 не відповідає довідці про тілесні ушкодження в день подій.

20) Висновок експерта від 11.12.2019 року № 39/4.6/520, на думку захисника є недопустимим доказом, оскільки сліди вилучені під час огляду місця події у незаконний спосіб. Матеріали кримінального провадження не містять постанови про відібрання зразків, ознайомлення ОСОБА_13 з постановою та протоколу відібрання.

21) Висновок експерта № 176/163-2019/2019Е від 21.12.2019 року, вважає побудованим на припущеннях, та експерт не був присутній під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, захисник зазначає, що у повідомленні про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження відсутній підпис ОСОБА_13 . Відсутня розписка про отримання обвинувального акта.

Захисник вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визначення групи слідчих. Трасологічна експертиза щодо можливості нанесення тілесних ушкоджень саме вилученим по справі ножем стороною обвинувачення не проводилася. Суд, на його думку, безпідставно відмовив в допиті свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також слідчого Демиденко.

- прокурор просить вказаний вирок в частині призначення покарання, - скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині оскаржуваний вирок прокурор просить залишити без змін.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, суд не врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, та те, що ОСОБА_7 ніде не працює, постійного джерела доходу не мав, покинув місце злочину та переховувався від органів досудового розслідування, характеризується посередньо, схильний до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Окрім цього, судом при вирішенні справи та ухваленні вироку не прийнято до уваги характер, зухвалість, та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які підтримав апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Колегія суддів в ході апеляційного розгляду з`ясувала, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши їх у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, ретельно обґрунтувавши своє рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що оскаржуваний вирок слід скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції провів щодо ОСОБА_7 повний та неупереджений судовий розгляд, дотримавшись належним чином вимог кримінального процесуального законодавства України.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджена наступними доказами:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , що подія відбувалася взимку 2019 року в темну пору. В будинку знаходився він та його співмешканка ОСОБА_12 , та коли у двері хтось постукав, він їх відчинив та одразу відчув удар кулаком в область обличчя, та почув вимоги про надання грошей. Як пізніше йому стало відомо, нападниками були ОСОБА_7 та ОСОБА_23 , яких він впізнав, коли з обличчя останніх спадали маски. ОСОБА_7 взяв зі столу ніж та погрожував ним. Він хотів вирвати рукою ніж, але не зміг забрати, порізавши пальці. Під час події він побоювався за своє життя, та життя своєї співмешканки ОСОБА_12 , тому віддав 83 грн., які у нього були на той час. У відповідь почув, що цього мало, та щоб він ще шукав гроші. ОСОБА_7 при цьому шукав у будинку гроші, та хтось із обвинувачених наносив удари ОСОБА_12 . Внаслідок побиття він бачив на останній синці та інші тілесні ушкодження;

- аналогічними поясненнями потерпілої ОСОБА_12 , яка крім іншого зазначила, що ОСОБА_7 вона знала ще раніше, тому чітко його впізнала під час нападу. Коли їй було нанесено два удари в обличчя від чого вона впала, вдарившись об батарею. Коли хотіла втекти, то ОСОБА_7 приказав не випускати її. Він чи ОСОБА_23 , погрожували їй, говорили, що переріжуть їй горло ножем якщо не віддасть гроші;

- показами свідка ОСОБА_24 про те, що приблизно о 22.30. год. взимку ОСОБА_23 та ОСОБА_7 повернулися додому, та вживали спиртні напої, а через деякий час прибули працівники поліції, які вилучили у ОСОБА_23 грошові кошти. Про самі події того вечора, їй нічого не відомо;

- показами свідків (працівників поліції) ОСОБА_25 та ОСОБА_26 про те, що о 20.00 год. 06.12.2019 року надійшло повідомлення, що по вул. Привокзальна, с. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, де проживає ОСОБА_11 разом із співмешканкою ОСОБА_12 було здійснено розбійний напад. Прибувши на вказану адресу, вони побачили тілесні ушкодження як на ОСОБА_12 так і на ОСОБА_11 , які детально розповіли про обставини нападу та нападників.

Отже, поясненнями потерпілих та свідків, які повністю узгоджуються між собою, чітко підтверджується факт нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб за ч. 3 ст. 187 КК України. Будь-яких підстав не довіряти показам потерпілих та свідків, - не вбачається, оскільки вони є послідовними та узгоджуються в деталях з іншими доказами.

Крім цього, винуватість ОСОБА_7 у фактично скоєному також підтверджена дослідженими письмовими доказами у справі:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_11 , заявив про те, що 06.12.2019 року близько 17 год. 50 хв., до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , двоє невідомих осіб в масках проникли до будинку, спричинивши тілесні ушкодження заволоділи належними йому грошовими коштами;

- протоколом огляду місця події від 06.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де на столі було вилучено 2 предмети, схожі на ножі, на стільці було вилучено дерев`яний предмет схожий на ступу (товкучку). На серванті та на холодильнику було виявлено сліди папілярних ліній;

- протоколом огляду грошових коштів від 07.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто грошові кошти у сумі 83 грн.;

- протоколом огляду предмету від 07.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто дах гаражу по АДРЕСА_4 , на снігу якого було виявлено чоловічу шапку темно-синього кольору;

- протоколом огляду предмету від 07.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто узбіччя автодороги по вул. Привокзальна, с. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області, навпроти будинку № 103, де на землі було вилучено чоловічу шерстяну шапку чорного кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 , за участю захисника, потерпілого, в присутності понятих, відтворив події, що мали місце 06.12.2019 року о 18.00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , а саме як він одягнув маску, проник у приміщення, де жили чоловік з жінкою, як взяв ножі, якими погрожував, та які намагався забрати чоловік, в результаті чого отримав поранення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2019 року та фото таблиці до нього, відповідно до якого особа, кримінальне провадження у відношенні якої було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю, за участю захисника, потерпілого, в присутності понятих, відтворив події, що мали місце 06.12.2019 року о 18.00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , а саме як він з ОСОБА_7 у масках проникли у приміщення, де жили чоловік з жінкою, у яких він вимагав гроші, які йому віддав чоловік після того, як тому було нанесено удари по голові. ОСОБА_7 при цьому на кухні тримав у руках ножі, якими погрожував;

- висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 164-2019р.Е від 09.12.2019 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_11 експерт прийшов до таких висновків: у потерпілого на 09.12.2019 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на правій кисті. Тілесні ушкодження у потерпілого утворились від дії предмету, з ріжучими властивостями. По своєму характеру тілесні ушкодження у потерпілого відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

При цьому, експертом надано ґрунтовні відповіді на запитання слідчого щодо кількості виявлених тілесних ушкоджень, терміну їх виникнення, локалізації, ступеню тяжкості та механізму їх отримання;

- висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 163-2019р.Е від 09.12.2019 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , експерт прийшов до висновків: у потерпілої на 09.12.2019 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою голови, синця навколо лівого ока, крововиливу на нижній губі ліворуч, струсу головного мозку. Тілесні ушкодження у потерпілої утворились від дії тупого твердого предмету/предметів/ або при ударі об такий/такі/. По своєму характеру тілесні ушкодження на голові у своїй сукупності відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом тривалістю понад шести діб, але не більше ніж 21 доба.

Експертом також надано ґрунтовні відповіді на запитання слідчого щодо кількості виявлених тілесних ушкоджень, терміну їх виникнення, локалізації, ступеню тяжкості та механізму їх отримання;

- висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 39/4.6/520 від 11.12.2019 року, відповідно до якого: «Сліди пальців рук, вилучені 06.12.2019 року в ході проведення огляду місць події, а саме: домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , залишені вказівним, безіменним та середнім пальцями правої руки ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого ОСОБА_11 в присутності понятих відтворив події, що мали місце 06.12.2019 року о 17.50 год. за адресою: вул. Привокзальна, буд. 97, с. Васильківка, а саме як він отримав тілесні ушкодження;

- висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 163-2019 від 09.12.2019 року № 175/164-2019 від 21.12.2019 року, відповідно до якого експерт прийшов до висновків, що характер дії/контакт з предметом, що володів ріжучими властивостями/, локалізація /права верхня кінцівка/не суперечать виявленим при експертизі потерпілого ОСОБА_11 . Тілесних ушкоджень у ділянці голови при експертизі потерпілого не виявлено;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2019 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_12 , в присутності понятих, відтворила події, що мали місце 06.12.2019 року о 17.50 год. за адресою: АДРЕСА_3 , а саме як вона отримала від нападника удари в область лівого ока та нижньої щелепи від чого вона не втрималася на ногах та впала;

- висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 176/163-2019р./2019р. Е від 21.12.2019 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_12 утворились від дії тупого твердого предмету/предметів/або при ударі об такий /такі/, тобто не виключено їх утворення при обставинах під час проведення слідчої дії.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані висновки експертів, з іншими доказами, зазначеними вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями вірно зазначив, що ОСОБА_7 об`єктивно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, відповідними встановленим в ході судового провадження судом першої інстанції обставинам кримінальних правопорушень та такими, що зроблені на підставі всебічно оцінених письмових доказів, які є належними, достатніми та допустимими.

Доводи захисника обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_7 у скоєному злочині, є безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Аналізуючи вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про необхідність надання оцінки 21 аргументу, зазначеному в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

1) Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ч. 1 ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З матеріалів провадження убачається, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року кримінальне провадження № 0000409 від 16.12.2019 року в частині обвинувачення ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, - закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_23 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначене правопорушення вчинене ОСОБА_7 разом з особою, кримінальне провадження у відношенні якого було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю.

Зазначення прізвища ОСОБА_23 , як особи, що разом з ОСОБА_27 вчинила розбійний напад, при викладенні у вироку суду пояснень потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та свідків, допитаних у суді, на думку апеляційного суду, не є констатацією винуватості ОСОБА_23 у цьому кримінальному правопорушенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що презумпцію невинуватості ОСОБА_28 порушено не було, тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

2) Що стосується процесуальних порушень, на які вказує захисник, а саме стосовно відмови у задоволенні клопотання про дослідження у суді речових доказів, то колегія суддів визнає їх неспроможними, адже вказані доводи були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції та були перевірені під час апеляційного розгляду.

Так суд першої інстанції встановив, що під час затримання ОСОБА_23 , - особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, у нього були вилучені грошові кошти у сумі 83 грн.

Згідно протоколу огляду грошових коштів від 07.12.2019 року та фототаблиці до нього, було оглянуто грошові кошти, вилучені у ОСОБА_23 під час його затримання. Протокол містить зазначення прізвища осіб, які приймали участь у даній слідчій дії, їх підписи, опис оглянутих грошових коштів, кількість, номінал, номер, серію, а також їх фотокопії.

Постановою слідчого від 07.12.2019 року оглянуті грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано потерпілому під зберігальну розписку.

Зазначені документи, як вбачається з журналу судового засідання, та технічного запису, були досліджені судом першої інстанції. Суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання захисника про дослідження речових доказів, - грошових коштів в судовому засіданні, надавши аргументовану відповідь, зазначивши, що досліджувати речові докази у цьому кримінальному провадженні не було необхідності.

3, 7) Доводи адвоката про те, що протокол огляду грошових коштів від 07.12.2019 року є недопустимим доказом, оскільки у ньому відсутній номер кримінального провадження, відсутні відомості щодо попереднього розпакування грошей та їх послідуючого запакування, а поняті, зазначені у протоколі огляду, відмінні від понятих, зазначених у протоколі затримання, також є такими, що задоволенню не підлягають.

З наявних матеріалів вбачається, що вказані грошові кошти були вилучені у ОСОБА_23 при його затриманні - 07.12.2019 року, в цей же день були оглянуті та передані потерпілому під розписку. Тому, необхідності у запаковуванні чи розпаковуванні грошових коштів, - не було.

Не зазначення у протоколі затримання ОСОБА_23 номеру кримінального провадження та відомостей про упакування вилучених у ОСОБА_23 грошових коштів, не є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, підстав вважати, що вказані докази були отримані в рамках іншого кримінального провадження не надано та колегією суддів не встановлено.

Не є слушними і доводи адвоката про те, що протокол огляду грошових коштів є недопустимим доказом, оскільки поняті, зазначені у протоколі огляду, відмінні від понятих, зазначених у протоколі затримання. Колегія суддів зазначає, що затримання особи та огляд грошових коштів, - дві різні процесуальні дії, тому для кожної з них, згідно норм кримінального процесуального закону, органом досудового розслідування було запрошено різних понятих.

Не зазначення у протоколі огляду грошових коштів номеру кримінального провадження, на думку колегії суддів, не є підставою для визнання даного доказу недопустимим, оскільки не спростовує встановлені під час даної слідчої дії факти.

Твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що грошові кошти ніби-то вилучалися 07.12.2019 року, ніби-то оглядалися 07.12.2019 року, та 06.12.2019 року повернуті потерпілому ОСОБА_29 , - не відповідають дійсності.

Щодо зазначення у заяві про вчинення злочину про заволодіння грошовими коштами потерпілого на суму 70 грн., а не 83 грн., які було вилучено у ОСОБА_23 при його затриманні, колегія суддів зазначає, що вказаний епізод злочину стосується особи, кримінальне провадження у відношенні якого було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю.

Крім того, колегія суддів наголошує, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

4) Аналізуючи доводи адвоката про недопустимість протоколу огляду місця події від 06.12.2019 року через те, що огляд проведено з 21.00 годин до 22.00 годин слідчою ОСОБА_16 , однак у той же час остання в 21.37 годин внесла відомості з власного комп`ютера до ЄРДР, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу від 06.12.2019 року, слідчим ОСОБА_16 було проведено огляд місця події, - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_11 , спеціаліста та в присутності понятих. Огляд проведено з період часу з 21.00 години до 22.00 години.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 20-21) 06.12.2019 року о 21.37 годині до ЄРДР було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення. Даних про те, що зазначені відомості до ЄРДР були внесені саме слідчою ОСОБА_16 матеріали провадження не містять. Зазначення слідчої ОСОБА_16 як реєстратора та її підпис у витягу з ЄРДР, який роздруковано 27.12.2019 року, не може свідчити про те, що саме остання у вказаний день та час вносила відомості до Реєстру.

Не є підставою для визнання вказаного протоколу огляду місця події неналежним доказом, оскільки в ньому зазначено, що фотографування проводилось на фотоапараті Canon, однак у фототаблиці до протоколу зазначено, що зйомка проведена на мобільний телефон Samsung A320. Не точне зазначення технічного пристрою, на який було зроблено фотографування під час огляду місця події, жодним чином не вплинуло на дослідження обстановки на місці події, виявлення та фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню.

Таким чином, доводи сторони захисту про недопустимість протоколу огляду місця події від 06.12.2019 року, також не підлягають задоволенню.

5) Твердження апелянта про те, що підписи в заяві потерпілої ОСОБА_12 та її підписи на інших документах в кримінальному провадженні різко відрізняються, не є слушними. Підстави вважати, що підписи від імені потерпілої ОСОБА_12 були зроблені іншою особою, а не самою потерпілою, - відсутні.

6) Не заслуговують на увагу і доводи адвоката про те, що в довідці КП Васильківська центральна районна лікарня від 06.12.2019 року про те, що в день події у потерпілої ОСОБА_12 було виявлено лише тілесне ушкодження у вигляді гематоми на шкірі поясничного відділу. Як вбачається з довідки, виданої ОСОБА_12 , остання скаржилася на біль в поясничному відділу зліва. В результаті огляду потерпілої лікарем приймального відділення 06.12.2019 року о 22.40 годин, на шкірі поясничного відділу зліва було виявлено гематому розміром 2х2 см та зазначено, що травма отримана в результаті падіння.

На переконання колегії суддів, зазначена довідка жодним чином не спростовує наявність у потерпілої ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, виявлених у неї під час судово-медичної експертизи, проведеної 09.12.2019 року (висновок експерта № 163-2019р.Е) та під час судово-медичної експертизи, проведеної 21.12.2019 року (висновок експерта № 176/163-2019р.Е), згідно яких у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця навколо лівого ока по верхньому повіку, крововиливу на нижній губі посередині, та клововиливу на нижній щелепі праворуч на тлі відповідно до проекції 2-го зубу. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, отримання їх при падінні з висоти власного зросту, - маловірогідне. Не виключається можливість утворення зазначених ушкоджень при обставинах, відтворених потерпілою при проведенні слідчого експерименту.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в нижню частину обличчя ОСОБА_12 , від чого остання впала на підлогу. Таким чином, зазначене у довідці лікаря приймального відділення тілесне ушкодження потерпілої в області спини, підтверджує встановлені судом фактичні обставини справи, адже вказане тілесне ушкодження вона отримала впавши на підлогу. Жодних суперечностей в наявних доказах колегія суддів не вбачає.

8, 14, 16) Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що під час затримання ОСОБА_23 не було складено протокол допиту підозрюваного, а відбирались пояснення без зазначення часу та без адвоката. При цьому ОСОБА_23 зазначив, що злочин вчиняв з ОСОБА_19 , хоча після чого слідчий їде затримувати іншу особу ОСОБА_20 ; що під час повідомлення ОСОБА_23 про підозру не був присутній адвокат, а повідомлення не містить дати та часу його отримання; протокол слідчого експерименту не містить зазначення особи, до якої кайданками пристебнутий ОСОБА_23 .

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_23 було затримано 07.12.2019 року в період час з 01.15 годин по 01.25 годин. При цьому йому було повідомлено підстави затримання, роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, на що затриманий зазначив у протоколі, що зі своїми правами та обов`язками ознайомлений. Таким чином, ніякого протоколу допиту підозрюваного під час затримання ОСОБА_23 не складалося, оскільки затриманий допитаний не був.

Крім того, матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_23 , на які посилається адвокат, зокрема: повідомлення про підозру, його допит в якості підозрюваного, а також протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_23 , до матеріалів провадження стороною обвинувачення долучено не було та судом першої інстанції не досліджувались. Тому у колегії суддів відсутні процесуальні можливості аналізу доводів апеляційної скарги в цій частині.

9) Колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимими доказами і протоколів затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_23 .

Як вбачається з протоколу затримання, ОСОБА_7 було затримано 07.12.2019 року о 01.15 годин за місцем мешкання по АДРЕСА_2 . Потім, у період часу з 01.45 годин по 01.55 годин в приміщенні Васильківського ВП слідчим ОСОБА_30 було складено протокол затримання.

ОСОБА_23 було затримано 07.12.2019 року о 01.00 годині за місцем мешкання: АДРЕСА_2 . Протокол затримання ОСОБА_23 складено в приміщенні Васильківського ВП 07.12.2019 року з 01.15 годин по 01.25 годин слідчим ОСОБА_30 .

Підстав вважати, що слідчий ОСОБА_30 складав протокол затримання ОСОБА_23 та одночасно особисто проводив затримання ОСОБА_7 за місцем мешкання останнього, колегія суддів не вбачає.

Доводи адвоката про те, що протоколи затримання не містять зазначення номеру кримінального провадження, а тому вони є неналежними, не є переконливими.

10) Не заслуговують на увагу і твердження захисника про те, що ОСОБА_7 не підписував пояснення від 07.12.2019 року, оскільки в матеріалах провадження згадані захисником пояснення відсутні, судом першої інстанції не досліджувались та в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого, покладені не були.

11) Не є підставою для визнання недопустимими доказами по справі протоколів огляду предмету від 07.12.2019 року, під час яких було виявлено та вилучено чоловічі шапки темно-синього та чорного кольору, через не зазначення у них номеру кримінального провадження. Вказані слідчі дії були проведені згідно норм кримінального процесуального закону. Підстави вважати, що дані докази отримані в рамках іншого кримінального провадження, - відсутні.

12, 13) Доводи захисника, що повідомлення ОСОБА_13 про підозру від 07.12.2019 року здійснювалося без адвоката, підпис Сокова не є його підписом, повідомлення не містить дати та часу його отримання, а тому має місце порушення права ОСОБА_13 на захист, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи (т. 3 а.с. 1-7), повідомлення про підозру ОСОБА_7 отримав о 12 год. 50 хв. 07.12.2019 року, про що свідчить підпис останнього. Підстави вважати, що підпис зроблено іншою особою, а не обвинуваченим ОСОБА_7 , - у колегії суддів відсутні та доказів на підтвердження викладеного стороною захисту не надано.

Після затримання ОСОБА_7 , 07.12.2019 року, йому було роз`яснено його процесуальні права, зокрема і право мати захисника у кримінальному провадженні. Бажання на отримання кваліфікованої юридичної допомоги затриманий не виявив.

Під час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру йому були роз`яснені його права, в тому числі і право на захист. Одразу після того, як ОСОБА_7 зазначив про бажання мати захисника, слідчий ОСОБА_16 виніс постанову про доручення Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити підозрюваному захисника. В цей же день ОСОБА_7 призначено захисника для здійснення його захисту - адвоката ОСОБА_31 . Будь-яких зауважень, скарг щодо вказаного адвоката, - ОСОБА_7 жодного разу не заявляв.

Отже, порушень права ОСОБА_7 на захист під час здійснення досудового розслідування, - не встановлено.

15) Як вбачається з вироку, судом першої інстанції також було обґрунтовано взято до уваги протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , під час якого останній, в присутності захисника, добровільно відтворив події, що мали місце 06.12.2019 року у домоволодінні потерпілих, при цьому розказав про роль кожного з учасників вчинення кримінального правопорушення та показав механізм нанесення потерпілим тілесних ушкоджень. Будь-яких зауважень з приводу проведення слідчого експерименту, від учасників не поступало. Підстав для визнання даної слідчої дії незаконною, а протоколу проведення слідчого експерименту, - неналежним доказом, колегія суддів не вбачає.

Не зазначення у протоколі слідчого експерименту даних про особу, до якої ОСОБА_7 пристебнутий кайданками, не свідчить про недопустимість даного документу, оскільки статист не є самостійним учасником слідчого експерименту і чинним КПК України не передбачено обов`язку вносити дані про особу, яка виконувала роль статиста, в процесуальні документи.

17, 18) Не є обґрунтованими на думку колегії суддів і твердження про те, що протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є недопустимими доказами, оскільки в них відсутні підписи останніх в графі попередження про кримінальну відповідальність, фотокартки у додатках до протоколів ніким не підписані, дані про статиста, - не зазначені.

Згідно протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 20.12.2019 року, в графі попередження потерпілих про кримінальну відповідальність за ст. 384 КПК України, підписи ОСОБА_11 та ОСОБА_18 дійсно відсутні. Разом з цим, кожна сторінка згаданих протоколів підписані понятими та потерпілими, всі особи, що були присутні під час даних слідчих дій були ознайомлені з протоколами, зауважень та клопотань не заявляли.

Крім того, відповідно до вимог ст. 105 КПК України, фототаблиця до протоколів слідчих експериментів підписана слідчим ОСОБА_16 .

Не зазначення у протоколах даних про особу статиста, як було зазначено вище, не є порушенням вимог закону.

Отже, доводи сторони захисту і в цій частині також не заслуговують на увагу.

19) Не є слушними доводи захисника і про те, що висновки експертів від 09.12.2019 року № 164-2019р.Е та № 163-2019р.Е не містять посилання на об`єкт дослідження та не містять фото тілесних ушкоджень.

Як вбачається зі згаданих висновків, експертом були проведено судово-медичні експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_32 та ОСОБА_12 . При огляді потерпілих були виявлені тілесні ушкодження, які детально описані у висновках, експертом було надано ґрунтовні відповіді на запитання слідчого щодо кількості виявлених тілесних ушкоджень, терміну їх виникнення, локалізації, ступеню тяжкості та механізму їх отримання. Підстав не довіряти висновкам експертизи, проведених уповноваженою особою, відповідно до норм кримінального процесуального закону, - колегія суддів не вбачає.

Посилання адвоката на довідку про тілесні ушкодження ОСОБА_12 - безпідставні, з наведених вище підстав.

20) Не є переконливими твердження сторони захисту про недопустимість висновку експерта від 11.12.2019 року № 39/4.6/520, складеного за результатом проведення дактилоскопічної експертизи слідів відбитків пальців, вилучених під час огляду місця події - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та відбитків долонь та пальців рук ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , з огляду на недопустимість, на думку захисника, протоколу огляду місця події, та відсутність в матеріалах провадження постанови про відібрання зразків ОСОБА_7 та не ознайомлення останнього з такою постановою.

Як вбачається з висновку експерта № 39/4.6/520 від 11.12.2019 року, постановою слідчого СВ ОСОБА_16 від 10.12.2019 року у кримінальному провадженні № 0000409 було призначено проведення трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6. (дактилоскопічні дослідження). На дослідження експерту було надано фрагменти клейкої стрічки з відкопійованими слідами папілярних ліній, вилучених у домоволодінні під час огляду місця події та 2 дактилокарти з відбитками долонь та пальців рук підозрюваних ОСОБА_23 та ОСОБА_7 .

Протокол огляду місця події від 06.12.2019 року, під час якого було вилучено на клейку стрічку фрагменти слідів папілярних ліній, як було зазначено вище, є належним та допустимим доказом.

Організацію дактилоскопіювання ОСОБА_23 та ОСОБА_7 після їх затримання, було проведено органом досудового розслідування відповідно до Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої Наказом МВС України № 785 від 11.09.2001 року.

Отже, будь-яких порушень кримінального процесуального закону органом досудового розслідування, на які посилається захисник, і в цій частині доводів, - допущено не було.

21) Підстав для визнання висновку експерта № 176/163-2019Е від 21.12.2019 року недопустимим доказом, через те, що він побудований на протоколах слідчого експерименту від 20.12.2019 року за участю потерпілих та у зв`язку з тим, що експерт не був присутнім під час проведення вказаних слідчих дій, - колегія суддів також не вбачає.

Як було зазначено вище, протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 20.12.2019 року, є належними та допустимими доказами, а відсутність експерта при проведенні даних слідчий дій, - не може свідчити про недопустимість висновків експертизи, проведеної в установленому законом порядку з наданням експерту всіх необхідних вихідних даних для її проведення.

Аналізуючи доводи адвоката про допущені інші суттєві порушення, зокрема про відсутність підпису обвинуваченого ОСОБА_7 у повідомленні про завершення досудового розслідування, у повідомленні про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, у протоколі ознайомлення з матеріалами провадження в порядку ст. 290 КПК України та у розписці про отримання копії обвинувального акту; про те, що ніхто і ніколи не пропонував ОСОБА_7 підписати дані документи, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з повідомлення про завершення досудового розслідування від 26.12.2019 року (т. 3 а.с. 18) та повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження від 26.12.2019 року (т. 3 а.с. 17), підпис підозрюваного ОСОБА_7 у них дійсно відсутній. Разом з цим, у вказаних документах наявний підпис захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_31 .

У розписці про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 19) захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_31 зазначено, що ОСОБА_7 відмовився від отримання копії обвинувального акта у присутності захисника.

Отже, підстави вважати, що обвинуваченому ОСОБА_7 не було повідомлено про завершення досудового розслідування, про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, не було надано матеріали провадження для ознайомлення, а також не було вручено копії обвинувального акта, через відсутність у згаданих документах підпису обвинуваченого, - відсутні. Порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист під час досудового розслідування, - допущено не було.

Щодо посилання захисника, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визначення групи слідчих, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи (т. 3 а.с. 16) начальником СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_33 було надано доручення про проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_16 , ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Тобто зазначеним дорученням була визначена група слідчих для проведення у цьому кримінальному проваджені досудового розслідування, тому колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника з цього приводу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 головною мірою випливають із власного суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів, оцінка і тлумачення яких здійснюються тенденційно, вибірково, із спотворенням їх дійсного змісту та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

З технічних записів та журналів судових засідань вбачається, що судовий розгляд справи було проведено з належним дотриманням вимог КПК України, всі доводи сторони захисту були ретельно перевірені, в тому числі і ті, які аналогічні в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 .

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо скасування оскаржуваного вироку, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 за скоєні кримінальне правопорушення покарання, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів прокурора про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вирок за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_20 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08 годині 40 хвилин 10 листопада 2022 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_38