УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року

м. Харків

справа № 638/7772/22

провадження № 1-кс/638/1325/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002079 від 28 грудня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України,

у с т а н о в и в:

30 грудня 2022 року старший слідчий СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002079 від 28 грудня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002079 від 28 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 28 грудня 2022 року до чергової частини ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно заподіяла працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

На підставі статей 214, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукування предметів, знарядь та інших речових доказів, а також фактичних відомостей щодо вищезазначених протиправних дій, 28 грудня 2022 року слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснено огляд на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , біля під`їзду № 1, в ході якого було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на ніж розкладний, з червоною рукояткою, в розкритому стані, який було упаковано до сейф-пакету WAR 1171310, належним чином опечатано, скріплено биркою з підписами учасників.

Слідчий зазначає, що 29 грудня 2022 року вищевказану річ було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002079 від 28 грудня 2022 року.

Органом досудового розслідування встановлено, що власником предмету, зовні схожого на ніж розкладний, з червоною рукояткою, в розкритому стані, який було упаковано до сейф-пакету WAR 1171310, належним чином опечатано, скріплено биркою з підписами учасників, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (моб. тел. відсутній). В ході розслідування, документально встановити власника (-ів) предмету, зовні схожого на ніж розкладний, з червоною рукояткою, в розкритому стані, який було упаковано до сейф-пакету WAR 1171310, належним чином опечатано, скріплено биркою з підписами учасників, який було вилучено в ході огляду 28 грудня 2022 року слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснено огляд на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 61-Б, біля під`їзду № 1, не представилось можливим, у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих ознак зазначеного майна, та відсутністю реагування з боку третіх осіб, які могли бути дійсними власниками майна.

В клопотанні слідчий зазначає, що враховуючи, що вилучена річ, а саме: предмет, зовні схожий на ніж розкладний, з червоною рукояткою, в розкритому стані, який було упаковано до сейф-пакету WAR 1171310, належним чином опечатано, скріплено биркою з підписами учасників, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (моб. тел. відсутній), однак документально встановити власника (-ів) якого не представилось можливим, у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих ознак зазначеного майна, та відсутністю реагування з боку третіх осіб, які могли бути дійсними власниками майна, має значення для кримінального провадження та які визнано речовим доказом, по якому в подальшому необхідно призначити судові експертизи, з метою доказу злочину, висновок по яким буде долучено до матеріалів кримінального провадження, та вказані предмети використовуватимуться як докази під час судового розгляду, що дає всі підстави забезпечити його схоронність за допомогою заходу забезпечення кримінального провадження - арешту, для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частини друга статті 131 КПК України).

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статей 168, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (частина перша статті 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява № 47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Згідно з абзацом 1 частиною третьою статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також статтею 64-2 КПК України передбачено, що третьою особою щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Зі змісту частини другої статті 64-2 КПК України слідує, що із клопотанням про арешт щодо майна третьої особи звертається до суду прокурор.

Крім того, положеннями частини першої статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Так, у клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, однак, у порушення пункту 3 частини другої статті 171 КПК України слідчим не зазначено, хто саме є власником або законним володільцем майна, не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не зазначено конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відсутність в клопотанні про арешт майна відомостей про власника майна, яке належить арештувати, зокрема, відомостей про місце проживання, контактних даних та номерів засобів зв`язку, та його правового (процесуального) статусу, позбавляє суд можливості пересвідчити в правильності суб`єкта звернення з відповідним клопотанням, повідомити власника майна про дату, час та місце проведення належним чином та викликати у судове засідання відповідно до наведених вище норм процесуального законодавства.

Водночас слідчий зазначає, що документально встановити власника не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих ознак зазначеного майна та відсутністю реагування з боку тертіх осіб.

З наведеного вище слідує, що із зазначеним клопотанням має звернутися прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором.

Згідно з частиною третьою статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 170-172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002079 від 28 грудня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, та приведення у відповідність з вимогами КПК України, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 30 грудня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1