Єдиний унікальний № 501/282/19
Провадження № 1-кп/501/36/23
УХВАЛА

02 лютого 2023 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, головуючий суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000023 від 11.01.2019

Прокурор ОСОБА_3

Потерпілий ПАТ Банк «Укргазбанк» відділення № 198/15

Представник потерпілого ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_5

Обвинувачений:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 або ч. 3 ст. 185 КК України,

Суть питання, що вирішується

В підготовчому судовому засіданні вирішуються питання, передбачені ст. 314 315 КПК України.

Встановлені судом обставини

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Однак судом встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що унеможливлює здійснення судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.

В обвинувальному акті викладені обставини одного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

У розділах «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «Формулювання обвинувачення» зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена у великих розмірах.

Однак, правова кваліфікація цього ж кримінального правопорушення зазначена з посиланням на ч. 3 ст. 185 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Згідно положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Оскільки всі зазначені елементи є складовими частинами одного процесуального документу обвинувального акту, то вони мають узгоджуватися між собою і не суперечити один одному.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення суперечать посиланню на Закон України про кримінальну відповідальність при зазначенні правової кваліфікації злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Здійснення судового розгляду за обвинувальним актом за наявності таких протиріч суперечить вимогам ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК України, та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України» зазначив: ««обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентними органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру» (п.51).

У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Оскільки незрозумілість та суперечність обвинувачення знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання, то з урахуванням норм національного та міжнародного законодавства суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містять конкретизоване формулювання обвинувачення щодо того чи обвинувачується все ж таки ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, або ж у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що порушує гарантоване п/п. «а» п.3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого ОСОБА_6 бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції. А оскільки за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов висновку про наявність обставин, що унеможливлюють здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 338 КПК України, КПК не передбачено.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК України, суд

постановив:

Повернути прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 або ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1