465/6982/22
1-кп/465/695/23
У Х В А Л А

судового засідання

22.03.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали кримінального провадження № 0000468 від 01.08.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, аргументуючи свої вимоги тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, що повністю виправдовують продовження терміну дії обвинуваченому ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Наголосив, що строк тримання обвинуваченого під вартою завершується 25.03.2023 року, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, тому просив клопотання задоволити. При цьому, зазначив, що сторона обвинувачення вважає за можливе визначити обвинуваченому альтернативний розмір застави, достатній для гарантування належної процесуальної поведінки останнього.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив при прийнятті рішення врахувати практику Європейського суду з прав людини та застосувати до його підзахисного менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, одне з яких, а саме за ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачена можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а одне за ч.3 ст.307 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачена можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслуговують також на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 на території м. Львова свого помешкання не має, зареєстрований у м. Рівне, в обвинуваченого відсутні офіційні джерела доходів, що в сукупності з висунутим ОСОБА_6 обвинуваченням за неодноразове незаконне розповсюдження на території м. Львова психотропних речовин становить ризик можливого ухилення обвинуваченого від явки до суду та продовження ним злочинної діяльності.

Також приймаються до уваги доводи прокурора, про те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 здійснюється кримінальне провадження на території Рівненської області, де до суду скеровано для розгляду ще один обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 .

Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У ході судового розгляду з`ясовано, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування, жодних заборон застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом його здоров`я на даний час немає.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає, що за обставинами справи визначення альтернативного розміру застави для обвинуваченого можливе. При цьому, суд враховує молодий вік обвинуваченого, те, що він є сиротою, має малолітню дитину, запевняє у своїй рішучості вести законослухняний спосіб життя. З урахуванням наведеного суд доходить переконання про те, що у випадку альтернативного застосування застави, наявні ризики можуть бути мінімізовані і такі не перешкоджатимуть подальшому кримінальному провадженню. З огляду на це альтернативний розмір застави підлягає визначенню у межах, передбачених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, в сумі, визначеній попередньою ухвалою про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстав для зменшення такого розміру на даний час немає. Також у зв`язку із визначенням альтернативного розміру застави обвинуваченому слід визначити обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з альтернативним визначенням застави підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не зменшилися. Навпаки, з`ясована наявність іншого, незавершеного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на території Рівненської області вказує на збільшення ризику можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування і суду, вчинення нових кримінальних правопорушень. За наведених обставин підстав для зміни раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який, на чому наполягає сторона захисту, на даний час немає.

Керуючись ст.ст.177,178, 182, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 20 травня 2023 року включно.

Залишити ОСОБА_4 заставу в раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не покидати територію м. Львова без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Державної казначейської служби України, має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівської установи виконання покарання (№19) УДПтСУ у Львівській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику Державної установи "Львівська установа виконання покарань № 19" для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - з часу вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1