Справа № 953/7183/22
н/п 1-кс/953/1771/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна, подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 від 28.10.2022,

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким прокурор з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, просить накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності з його дружиною ОСОБА_5 у вигляді заборони його відчуження, а саме:

1/3 частка житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, 2-375 від 22.05.2012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 21883977;

1/3 частка квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності 566 від 19.01.1999, видано Представництвом Фонду держмайна України в м. Донецьку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 37236508;

легковий автомобіль MAZDA СХ-5, 2016 р.в., д.р.н. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.05.2020;

легковий автомобіль УАЗ 31512, 1992 р.в., д.р.н. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 , № шасі НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 від 26.01.20216;

легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI, 2008 р.в., д.р.н. НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_11 від 04.12.2021.

1.2. Вказане майно залишити на зберіганні у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

2.1. Вимоги клопотання прокурор обґрунтовує тим, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000658 від 28.10.2022, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час окупації державою-агресором території Куп`янського району Харківської області отримані відомості стосовно добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади м. Куп`янськ, створених на тимчасово окупованій території.

В ході проведення досудового розслідування встановлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який активно співпрацював з окупаційною владою у м. Куп`янськ Харківської області та добровільно зайняв посаду ««и. о. начальника управления лесного хозяйства Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области»».

Встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. ст. 2, 40, 42, 276-278, 279 КПК України, 13.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Приймаючи до уваги вищевикладене сторона обвинувачення має достатні підстави вважати, що підозрюваний дізнавшись про розгляд клопотання про арешт майна здійснить дії щодо його відчуження з метою уникнення від його арешту та подальшої можливої конфіскації, у зв`язку із чим розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного та інших осіб є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі викладено відповідно до пункту 2, 4 статті 170 КПК України з метою конфіскації майна, завданої внаслідок кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає за необхідне застосування під час досудового розслідування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна у вигляді заборони його відчуження.

3. Узагальнені позиції сторін кримінального провадження

3.1. У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

3.2. У судове засідання володільці майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися.

У поданій захисником адвокатом ОСОБА_6 заяві просив розглядати клопотання прокурора без участі, у його задоволенні просив відмовити.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна та захисника на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

3.3. Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

4. Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження

4.1. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього Кодексу слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України).

5. Мотиви та оцінка слідчого судді

5.1. Правова підстава для арешту майна

З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 20.07.2021 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК України.

На обґрунтування вчинення кримінального правопорушення прокурор до клопотання додав матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 20.07.2021, які дослідженні у судовому засіданні.

5.2. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, копіями наступних документів з матеріалів кримінального провадження, досліджений у судовому засіданні:

матеріалами УСР в Харківській області ДСР НП України; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 23.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 27.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 27.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 03.01.2023; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 01.02.2023; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_7 від 01.02.2023; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_20 від 01.02.2023; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 06.02.2023; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 06.02.2023; протоколом огляду публікацій Інтернет-ресурсів від 28.02.2023; копією службової записки до голови «ВГА Купянського района Харковской области ОСОБА_21 » за підписом «ИО Директора лесхоза ОСОБА_22 » на 1 аркуші; оригіналом листа від 19.07.2022 до голови «ВГА Купянського района Харковской области ОСОБА_21 » за підписом «ИО начальника управления лесного хозяйства ОСОБА_22 » на 1 аркуші; оригіналом додатку до листа від 19.07.2022 до голови «ВГА Купянського района Харковской области ОСОБА_21 » за підписом «ИО начальника управления лесного хозяйства ОСОБА_22 » на 1 аркуші; проектом «Представления на утверждение на должность директора Государственного предприятия Лесхоз Харьковской области ОСОБА_22 , 28 апреля 1982 г.р.» до «И.О Главы ВГА Харьковской области ОСОБА_23 » від « ОСОБА_24 . Главы ВГА Купянского района Харьковской области ОСОБА_21 » без підпису на 1 аркуші.; анкетою ОСОБА_4 на 1 аркуші.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

5.3. Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

Прокурором в рамках розгляду даного клопотання обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні слідчому судді не надано.

5.4. Розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб

Як установлено в ході судового розгляду, на підставі актового запису № 4 від 12.06.2014 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_12 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 та мешкає за адресою АДРЕСА_4 , зареєстровано шлюб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта викладеної в довідці № 315771357 від 22.11.2022 ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить:

1/3 частка, житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, 2-375 від 22.05.2012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 21883977;

1/3 частка, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, 566 від 19.01.1999, видано Представництвом Фонду держмайна України в м. Донецьку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 37236508.

Крім того, відповідно до інформації з ІІПС МВС «Армор» ОСОБА_4 належать на праві власності наступні транспортні засоби:

MAZDA СХ-5, 2016 р.в., д.р.н. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.05.2020;

УАЗ 31512, 1992 р.в., д.р.н. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 , № шасі НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 від 26.01.2016;

Також, відповідно до інформації з ІІПС МВС «Армор» ОСОБА_5 належить на праві власності автомобіль CHEVROLET LACETTI, 2008 р.в., д.р.н. НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_11 від 04.12.2021.

Слідчий суддя зазначає, що згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, зазначені транспортні засоби мають статус спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у зв`язку з їх набуттям під час перебування останніх у шлюбі.

Враховуючи наведене,право спільної сумісної власності на вищевказане майно належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Слідчий суддя зауважує, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасового вилученого майна, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

У той же час, не застосування обмежень на розпорядження та користування цим майном може призвести до вжиття власником майна заходів до перетворення чи знищення відомостей, які у них містяться.

Разом із цим, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

6. Висновки

З урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власності є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Разом із цим, слідчий суддя зауважує, що підставами задоволення цього клопотання є забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, оскільки прокурором не доведено мети, з якою допускається арешт майна, визначеної п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження) на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності з його дружиною ОСОБА_5 , а саме:

1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, 2-375 від 22.05.2012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 21883977;

1/3 частку квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності 566 від 19.01.1999, видано Представництвом Фонду держмайна України в м. Донецьку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 37236508;

легковий автомобіль MAZDA СХ-5, 2016 р.в., д.р.н. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.05.2020;

легковий автомобіль УАЗ 31512, 1992 р.в., д.р.н. НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 , № шасі НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 від 26.01.20216;

легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI, 2008 р.в., д.р.н. НОМЕР_9 , № кузова НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_11 від 04.12.2021.

Арештоване майно залишити у розпорядженні та/або користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Текст ухвали складений і підписаний без проголошення 06.03.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1