ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

10 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України.

10.11.2022 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 повторно заявив відвід головуючому судді від розгляду вказаного кримінального провадження. Заяву про відвід головуючого судді було підтримано обвинуваченим ОСОБА_7 , в інтересах якого діє захисник ОСОБА_4 .

Розглянувши подану заяву про відвід, заслухавши заявника та його підзахисного, оцінивши на предмет обґрунтованості доводи заявленого захисником ОСОБА_4 відводу головуючому судді, суд приходить висновку про таке.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.
Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України (далі КПК) кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом. З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст.80 КПК). Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтями 75, 76 КПК.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу, об`єктивним та неупередженим, розроблені усталеною судовою практикою ЄСПЛ.
Так, у рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України» від 9 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.
10.11.2022 року захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про відвід головуючого судді у цій справі від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України.

Згадана заява захисника в порядку, передбаченому ч.1 ст.81 КПК була розглянута Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_10 та ухвалою суду від 10.11.2022 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_1 і, це судове рішення є остаточним, оскільки оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

З цього приводу, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягає сумніву («Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [Велика Палата], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а проста можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу виправдані, тільки якщо вони необхідні в обставинах істотного і незаперечного характеру («Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
Отже, судове рішення, яке прийнято судом за заявою захисника про відвід головуючого судді у цій справі є остаточним, воно свідчить, що підстава для відводу головуючого судді була такою, що не створює обґрунтованих сумнів у її неупередженості, а з урахуванням положень процесуального законодавства та практики ЄСПЛ згадане судове рішення не підлягає сумніву, у зв`язку з чим сторона (в даному випадку заявник) не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення за її повторною заявою.
Разом з тим суд звертає увагу, що повторний відвід головуючому судді був заявлений захисником одразу після вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_1 , у задоволенні якої заявнику ОСОБА_4 було відмовлено та наголошує, що всі доводи недовіри головуючому судді заявник міг викласти у первісній заяві про відвід, оскільки доводи повторної заяви про відвід, виходячи з її змісту, були відомі захиснику завчасно (ще під час заявлення первісного відводу), а не чекати доки інший склад суду розгляне заяву про відвід з одних підстав, а потім заявити інші.
Суд також зазначає, що всі доводи повторної заяви про відвід головуючого зводяться до незгоди захисника з судовим рішенням, прийнятим судом в рамках даного кримінального провадження, яким продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 . Але процесуальний закон передбачає інший порядок висловлення такої незгоди та апеляційний перегляд такого судового рішення, що захиснику, як правнику (фахівцю, котрий має професійні правові знання у галузі юридичних наук, законодавства і практики його застосування), відомо, однак він достеменно знаючи, що Одеський апеляційний суд залишив без змін рішення суду від 23.09.2022 року, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, про що повідомив сам захисник, всупереч положенням КПК свою незгоду з ухвалою суду від 23.09.2022 року виклав у заяві як підстави для відводу головуючому судді.
У зв`язку з наведеним суд констатує, що така поведінка сторони захисту, зокрема захисника ОСОБА_4 , безумовно свідчить про вчинення дій, спрямованих на зловживання правом на відвід з метою невиправданого затягування судового розгляду.
Відповідно ч.4 ст.81 КПК, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.
Суд наголошує, що завданням інституту відводу є усунення від участі в справі передбаченої законом особи, щодо якої об`єктивно існують фактичні підстави, що виключають її участь в цій справі. На противагу цьому, завданням відводу не є надання можливості кожному з учасників повторно заявляти в якості підстав для відводу одні і ті ж обставини, щодо яких судом питання про відвід уже було вирішено.
З урахуванням вищенаведеного заявлений захисником ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відвід є повторним в розумінні ч.4 ст.81 КПК, а тому підлягає залишенню без розгляду як такий, що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 11 листопада 2022 року о 10:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/21884/20
Номер провадження № 1-кп/522/45/22
Головуючий суддя ОСОБА_1