Справа №1-27/08 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/816/7/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30.09.2008 року, -

ВСТАНОВИВ :

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30.09.2008 року, вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Разом з тим, 04.04.2023 року засуджений ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року, ОСОБА_3 повторно подав апеляційну скаргу, яка надійшла до апеляційного суду 05.04.2023 року.

Перевіривши матеріали провадження, суддя - доповідач дійшов висновку, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Як вказала об`єднана палата Касаційного кримінального суду в своїй постанові від 27.01.2020 року справа № 758/16546/18 - порядок кримінального провадження на території України відповідно до положень ч. 1 ст. 1 КПК визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Проте, "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення яких дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ "Воловік проти України", "Креуз проти Польщі", "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

У Рішенні Конституційного Суду України від 12.06.2012 N 13-рп/2012 зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, також виступає КПК.

Статтею 392 КПК України визначено які судові рішення, ухвалені судами першої інстанції, які не вступили в законну силу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цією статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі фактично оскаржує вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, і цей вирок вступив в законну силу 30 вересня 2008 року, та висловлює незгоду у ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 вересня 2008 року.

Між тим, у відповідності до положень ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбаченихстаттею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що повторно оскаржуваний ОСОБА_3 вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року, не може бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки такий вирок вже переглядався апеляційним судом та вступив в законну силу, як не може бути предметом розгляду і ухвала апеляційного суду.

Тому, враховуючи наведене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року, та на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 вересня 2008 року, слід відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження зокрема у випадку, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зважаючи на те, що оскаржувані рішення суду не входять до переліку тих рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, а апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, суддя - доповідач, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30.09.2008 року.

Апеляційну скаргу на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2008 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30.09.2008 року, повернути ОСОБА_3 , як особі, що її подала.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_2