Номер провадження: 11-кп/813/661/23
Справа № 492/272/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000300 від 21.12.2020 за апеляційною скаргою прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз Одеської області, росіянина, громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 21.12.2020 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Встановлені судом обставини.

21 грудня 2020 року, приблизно о 11:40 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_9 та його співмешканкою потерпілою ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з приводу розтрати грошей потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у сумі 300 грн., які обвинувачений ОСОБА_8 дав їм на придбання алкогольних напоїв для подальшого спільного вживання, діючи з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілої, так і настання її смерті, схопив правою рукою металевий молоток із дерев`яною ручкою, та, утримуючи молоток за ручку, умисно наніс один удар молотком по голові потерпілої ОСОБА_10 в область правої брови та один удар молотом у праве вухо, від яких потерпіла втратила свідомість. Далі обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити численні удари металевою частиною молотку по тулубу потерпілої у тому числі по голові, завдавши в сукупності не менше 13 (тринадцяти) ударів, причинивши потерпілій вдавлений, багато уламковий перелом правої скроневої кістки; переломи кісток носу, правої орбіти; травматичне пошкодження правого очного яблука; крововилив у білкову оболонку правого ока; уламковий перелом латеральної кісточки, та нижньої третини правої малогомілкової кістки; рана у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, навколо синець; синець в ділянці зовнішнього кута верхньої і нижньої повіки правого ока, правої щоки; синець в біля вушній ділянці з права по верхньому краю вушної раковини; рана по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини, синець верхнього краю вушної раковини; 2 садна по внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; група саден на рівні внутрішньої кісточки лівої зліва; рясний, циркулярний синець, від рівня верхнього краю середньої третини лівої гомілки до заплесно-плеснового суглобу; рана по передньо-внутрішній поверхні, на межі верхньої і середньої третини лівої гомілки; садно, вище верхнього краю описаної рани; ділянка рожевого епітелію по передній поверхні верхньої третини лівої гомілки. Наявне тілесне ушкодження у вигляді: вдавленого перелому правої скроневої кістки; переломів кісток носу, перелому правої орбіти; травматичного ушкодження правого очного яблука, рани у зовнішньому краю правої надбрівної дуги, рани по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Далі, продовжуючи свої дії, утримуючи молоток у правій руці за дерев`яну ручку на ґрунті неприязних відносин, діючи з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, так і настання його смерті, умисно наніс один удар металевою частиною молотку по голові потерпілого ОСОБА_9 , від якого потерпілий впав на підлогу, після чого обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити численні удари металевою частиною молотку по тулубу потерпілого у тому числі по голові, завдавши в сукупності не менше 30 (тридцяти) ударів, спричинивши потерпілому відкриту, черепно-мозкову травму у формі: множинні багато уламкові втиснуті, переломи кісток склепіння черепу в скроневе-тім`яній ділянці зліва, в скроневій, тім`яній і потиличній ділянці з права, множинні лінійні переломи кісток склепіння черепу з права, які з`єднують між собою ділянки втиснутих переломів, багато-осколковий перелом передньої частини лівої виличної дуги, багато-уламковий перелом нижньої щелепи зліва; численні забої м`яких тканин голови з нерівномірно вираженим геморагічним просоченням, численні гематоми м`яких тканин голови, переважно в ділянках переломів, багато уламковий перелом середньої третини правого стегна; рана вище центра правої надбрівної дуги; рана в центрі перенісся; рана вище перенісся на 1,5см; садно на спинці носу; садно справа на переніссі; рана в лобно-тім`яній ділянці з права; рана у тім`яній ділянці; 2 рани в біля вушній ділянці з права, на рівні верхнього краю вушної раковини; садно в тім`яній ділянці; садно в тім`яній ділянці з права; рана в скроневій ділянці зліва; рана до заду від лівої вушної раковини; рана вище лівої вушної раковини; садно по бічній поверхні шиї зліва; синець по передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу; рана лівої щоки; рясний синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча; синець по передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого плеча; синець по тильній поверхні правої кисті, у верхньому краю якого вертикальне садно; синець по передньо-зовнішній поверхні верхньої, середньої і нижньої третини правого плеча; садно по передній поверхні середньої третини правого стегна; садно по передньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна; садно по передній поверхні нижньої третини правого стегна, які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що судом необґрунтовано перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. Зазначає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілим, посилаючись на зміст показаній свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , якими підтверджено наявність умислу у обвинуваченого саме на заподіяння смерті потерпілим. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_8 без будь-якої погрози або небезпеки з боку потерпілих, взяв молоток і наніс ним чисельні удари в життєво-важливі органи - голови потерпілих, від яких вони втратили свідомість, свої злочинні дії припинив лише за втручанням свідка ОСОБА_11 , яка покликала інших свідків на допомогу. Будь-якої допомоги потерпілим сам обвинувачений не надав. Апелянт указує на те, що суд не надав належної оцінки позиції захисту обвинуваченого про те, що він не бажав смерті потерпілих, оскільки, на думку прокурора, вона є недоведеною. Також судом не було враховано тяжкість тілесних ушкоджень, що були заподіяні потерпілим, та не надано оцінки вірогідності настання смерті внаслідок ненадання своєчасної медичної допомоги.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Повторно дослідити показання потерпілих та свідків, висновки судово-медичних експертиз.

Позиції сторін.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення, просили ухвалити новий вирок стосовно ОСОБА_8 ..

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом положень ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом.

Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст.3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Статтею 411 КПК України визначено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження, мотивів прийнятого судом рішення, апеляційним судом установлено, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, в повному обсязі провівши судовий розгляд, надав неправильну юридичну оцінку фактичним обставинам кримінального провадження, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про те, що висунуте органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох осіб, не знайшло свого підтвердження та про необхідність кваліфікації дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у зв`язку відсутність у нього умислу на вбивство потерпілих.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції.

У частині 2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, апеляційний суд не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції (див. постанови Верховного Суду у провадженнях № 51-1208км18, № 51-297км19, № 51-1139км18).

Зазначене не зобов`язує суд апеляційної інстанції до виконання приписів ч.3 ст.404 КПК України та повторного дослідження всіх доказів у даному кримінальному провадженні. Це кореспондується зі змістом правової позиції Верховного Суду, сформованої 11.11.2020 у справі № 658/278/15-к.

З цих підстав клопотання прокурора про повторне дослідження доказів - показаній потерпілих, свідків, висновків судово-медичних експертиз слід залишити без задоволення.

Апеляційний суд виходить із доказів, досліджених судом першої інстанції, на підставі яких установив, що 21 грудня 2020 року, приблизно о 11:40 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_9 та його співмешканкою потерпілою ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з приводу розтрати грошей потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у сумі 300 грн., які обвинувачений ОСОБА_8 дав їм на придбання алкогольних напоїв для подальшого спільного вживання, маючи на меті позбавити життя останніх, схопив правою рукою металевий молоток із дерев`яною ручкою, та, утримуючи молоток за ручку, умисно наніс один удар молотком по голові потерпілої ОСОБА_10 в область правої брови та один удар молотом у праве вухо, від яких потерпіла втратила свідомість, далі обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити численні удари металевою частиною молотку по тулубу потерпілої у тому числі по голові, завдавши в сукупності не менше 13 (тринадцяти) ударів, причинивши потерпілій вдавлений, багато уламковий перелом правої скроневої кістки; переломи кісток носу, правої орбіти; травматичне пошкодження правого очного яблука; крововилив у білкову оболонку правого ока; уламковий перелом латеральної кісточки, та нижньої третини правої малогомілкової кістки; рана у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, навколо синець; синець в ділянці зовнішнього кута верхньої і нижньої повіки правого ока, правої щоки; синець в біля вушній ділянці з права по верхньому краю вушної раковини; рана по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини, синець верхнього краю вушної раковини; 2 садна по внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; група саден на рівні внутрішньої кісточки лівої зліва; рясний, циркулярний синець, від рівня верхнього краю середньої третини лівої гомілки до заплесно-плеснового суглобу; рана по передньо-внутрішній поверхні, на межі верхньої і середньої третини лівої гомілки; садно, вище верхнього краю описаної рани; ділянка рожевого епітелію по передній поверхні верхньої третини лівої гомілки. Наявне тілесне ушкодження у вигляді: вдавленого перелому правої скроневої кістки; переломів кісток носу, перелому правої орбіти; травматичного ушкодження правого очного яблука, рани у зовнішньому краю правої надбрівної дуги, рани по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Далі, продовжуючи свої дії, утримуючи молоток у правій руці за дерев`яну ручку на ґрунті неприязних відносин, з метою позбавлення життя, умисно наніс один удар металевою частиною молотку по голові потерпілого ОСОБА_9 , від якого потерпілий впав на підлогу, після чого обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити численні удари металевою частиною молотку по тулубу потерпілого у тому числі по голові, завдавши в сукупності не менше 30 (тридцяти) ударів, спричинивши потерпілому відкриту, черепно-мозкову травму у формі: множинні багато уламкові втиснуті, переломи кісток склепіння черепу в скроневе-тім`яній ділянці зліва, в скроневій, тім`яній і потиличній ділянці з права, множинні лінійні переломи кісток склепіння черепу з права, які з`єднують між собою ділянки втиснутих переломів, багато-осколковий перелом передньої частини лівої виличної дуги, багато-уламковий перелом нижньої щелепи зліва; численні забої м`яких тканин голови з нерівномірно вираженим геморагічним просоченням, численні гематоми м`яких тканин голови, переважно в ділянках переломів, багато уламковий перелом середньої третини правого стегна; рана вище центра правої надбрівної дуги; рана в центрі перенісся; рана вище перенісся на 1,5см; садно на спинці носу; садно справа на переніссі; рана в лобно-тім`яній ділянці з права; рана у тім`яній ділянці; 2 рани в біля вушній ділянці з права, на рівні верхнього краю вушної раковини; садно в тім`яній ділянці; садно в тім`яній ділянці з права; рана в скроневій ділянці зліва; рана до заду від лівої вушної раковини; рана вище лівої вушної раковини; садно по бічній поверхні шиї зліва; синець по передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу; рана лівої щоки; рясний синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча; синець по передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого плеча; синець по тильній поверхні правої кисті, у верхньому краю якого вертикальне садно; синець по передньо-зовнішній поверхні верхньої, середньої і нижньої третини правого плеча; садно по передній поверхні середньої третини правого стегна; садно по передньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна; садно по передній поверхні нижньої третини правого стегна які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Однак довести злочинний намір не зміг до кінця, оскільки свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було повідомлено про вказану подію органи поліції та швидку медичну допомогу, в результаті надання медичної допомоги життя потерпілих було врятовано.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох осіб.

Винність ОСОБА_8 підтверджується сукупність доказів, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України визнав частково, з огляду на те, що вважав, що його дії не були спрямовані на позбавлення життя потерпілих, а лише фактично на самозахист, оскільки він побоювався, що сам потерпілий ОСОБА_9 заподіє йому тілесні ушкодження. Крім того, він не мав умислу на вбивство потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а мав намір та заподіяв потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

По суті фактичних обставин справи показав, що 21 грудня 2020 року він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Поштар приніс пенсію бабусі, вони купили продукти харчування та вино. У цей час до нього в гості прийшов потерпілий ОСОБА_9 , з яким вони вживали вино. Через деякий час до них прийшла співмешканка потерпілого - потерпіла ОСОБА_10 .. Оскільки у нього були гроші, він попросив потерпілу ОСОБА_10 купити продукти харчування, вона пішла за продуктами в магазин, але коли повернулася, то фактично нічого з продуктів не принесла, та решту грошей не віддала. Він висловив незадоволення потерпілій ОСОБА_10 .. На її захист намагався стати потерпілий ОСОБА_9 .. Між ними почалася сварка на ґрунті виниклих неприязних стосунків внаслідок омани з боку потерпілої ОСОБА_10 .. Потерпілий ОСОБА_9 намагався підвестися з місця, де він сидів, він побоюючись загрози своєму життю з боку потерпілого, схопив молоток, який лежав на підвіконні, та наніс потерпілим кілька ударів в різні частини тулубу та голови. Після чого, його мати та бабуся почали кричати, він кинув молоток та ліг спати. Він бачив, що потерпілі надавали ознаки життя, умислу на позбавлення їх життя він не мав, але розумів, що наносить численні удари молотком в життєво-важливі органи потерпілих, він мав на меті саме заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, заспокоїти потерпілого ОСОБА_9 , який на його думку міг нанести йому тілесні ушкодження, так як вважав, що з боку потерпілого є можлива загроза його життя.

Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що він дійсно протягом тривалого часу підтримував з обвинуваченим ОСОБА_8 дружні відносини, разом неодноразово розпивали спиртні напої. 21 грудня 2020 року він прийшов в гості до обвинуваченого за вищевказаною адресою та разом розпивали спиртні напої. Потім до них прийшла його співмешканка - потерпіла ОСОБА_10 , якій обвинувачений дав 300 гривень для здійснення покупки продуктів харчування в магазині. Потерпіла пішла в магазин, і коли повернулася з продуктами, обвинувачений ОСОБА_8 почав висловлювати незадоволення тим, що продуктів вона купила мало, решту не повернула. Під час сварки загрози життю обвинуваченому ніхто не висловлював та не здійснював ніяких дій, які б загрожували ОСОБА_8 .. Раптово для нього та потерпілої ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_8 схопив молоток та почав наносити їм численні удари молотком, від яких він втратив свідомість. Він тривалий час знаходився в реанімації внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, перелік яких правильно відображений у висновку експертизи та обвинувальному акті, в теперішній час стан його здоров`я незадовільний, він визнаний інвалідом 2 групи.

Потерпіла ОСОБА_10 надала показання про те, що вона та її співмешканець ОСОБА_9 дійсно протягом тривалого часу підтримували з обвинуваченим ОСОБА_8 дружні відносини, ОСОБА_9 разом неодноразово розпивали спиртні напої. 21 грудня 2020 року вона прийшла в гості до обвинуваченого за вищевказаною адресою, де вже знаходився ОСОБА_9 , який разом з обвинуваченим ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. Обвинувачений дав їй 300 гривень для здійснення покупки продуктів харчування в магазині. Вона пішла в магазин, і коли повернулася з продуктами, обвинувачений ОСОБА_8 почав висловлювати незадоволення тим, що продуктів вона купила мало, решту не повернула. Під час сварки загрози життю обвинуваченому ніхто не висловлював та не здійснював ніяких дій, які б загрожували ОСОБА_8 .. Раптово для неї та потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_8 схопив молоток та почав наносити їм численні удари молотком, від яких вона втратила свідомість. Вона тривалий час знаходився в реанімації внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень, перелік яких правильно відображений у висновку експертизи та обвинувальному акті, в теперішній час стан її здоров`я незадовільний, вона втратила око.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_8 є її рідним сином, якого вона може охарактеризувати тільки з негативної сторони, оскільки він протягом тривалого часу вживав спиртні напої, на цьому ґрунті поводив себе агресивно. 21 грудня 2020 року він вживав спиртні напої разом з потерпілими ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ). Після отримання пенсії бабусі, він дав потерпілій ОСОБА_10 грошові кошти з тим, що б вона відвідала магазин та купила продукти харчування. Після того, як потерпіла повернулася з магазину, вона почула сварку між ними з приводу того, що обвинувачений був незадовільний невідповідністю переданих потерпілій грошових коштів та вартістю придбаних продуктів. Вона сховалася від сварки, так як побоювалася сина. Після того, як вона ввійшла в кімнату та побачила в руках сина молоток, а потерпілих в калюжі крові з численними тілесними ушкодженнями голови, обличчя та тулубу, вона закричала на сина з метою припинення його злочину, після чого він кинув молоток та ліг відпочивати. Розуміючи, що потерпілим заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, вона побігла до сільської ради з метою викликати "швидку" та поліцію. Після того, як прибули медичні працівники, вони надали первинну допомогу потерпілим та повезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 21 грудня 2020 року він знаходився в сільській раді села Павлівка Арцизького району Одеської області в зв`язку з тим, що на цю дату була призначена сесія сільської ради. Вони очікували початку сесії в холі, в цей час прийшла матір обвинуваченого - ОСОБА_14 та попросила телефон викликати медичну допомогу та поліцію пояснив, що в її будинку 2 людини стікають кров`ю. Вони разом з ОСОБА_13 вирішили проїхати до будинку з метою перевірити достовірність слів ОСОБА_14 .. Коли вони зайшли в будинок, - побачили, що потерпілі ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) лежать на підлозі кімнати з численними тілесними ушкодженнями обличчя, голови, тулубу в калюжі крові, при цьому потерпіла ОСОБА_10 змогла підвестися з підлоги та впала на диван, в неї були розбиті око та голова, потерпілий був непритомний, на ньому була велика кількість тілесних ушкоджень, вони спочатку взагалі вважали, що він помер. Молоток лежав поруч в калюжі крові, обвинувачений ОСОБА_8 спав на ліжку, вони його розбудили та спитали, що відбулося, на що він сказав, що потерпілі не повернули йому решту з 300 гривень. В його присутності обвинувачений ніяких активних дій не здійснював. Обвинуваченого він може охарактеризувати з негативної сторони, з рідними був агресивний. В теперішній час стан здоров`я потерпілих погіршився, у потерпілої немає ока.

Свідок ОСОБА_13 надала показання про те, що 21 грудня 2020 року вона знаходилася в сільській раді села Павлівка Арцизького району Одеської області в зв`язку з тим, що на цю дату була призначена сесія сільської ради. Вони очікували початку сесії в холі, в цей час прийшла матір обвинуваченого - ОСОБА_14 та попросила телефон викликати медичну допомогу та поліцію пояснив, що в її будинку 2 людини стікають кров`ю. Вони разом з ОСОБА_12 вирішили проїхати до будинку з метою перевірити достовірність слів ОСОБА_14 .. Коли вони зайшли в будинок, побачили, що потерпілі лежать на підлозі кімнати з численними тілесними ушкодженнями обличчя, голови, тулубу в калюжі крові, а обвинувачений ОСОБА_8 спав на ліжку. У потерпілої ОСОБА_10 були розбиті обличчя та голова, вона допомогла їй підвестися з підлоги, потерпіла встала з підлоги та впала без свідомості на диван. Потерпілий ОСОБА_9 був взагалі непритомний і вони його підняти не змогли, в свідомість він не прийшов, молоток лежав на підлозі в калюжі крові. Спочатку вона взагалі вважала, що потерпілі мертві. Обвинувачений спав, його розбудили, коли приїхали співробітники поліції, яким він повідомив, що потерпілих він побив через сварку за 300 гривень. В її присутності обвинувачений ніяких активних дій не здійснював. В теперішній час у потерпілих значні проблеми зі здоров`ям, потерпіла втратила око, потерпілий пересувається з тростиною, але і до цього він нею користувався. Обвинувачений характеризується негативно, неодноразово від матері надходили на нього скарги.

Судом першої інстанції в порядку ст.23 КПК України було безпосередньо досліджено показання учасників кримінального провадження та обґрунтовано не прийнято до уваги версію подій, надану обвинуваченим ОСОБА_8 про те, що він був змушений захищатись від протиправних посягань з боку потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час дослідження судом обставин справи.

Разом з цим, суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_14 , якими прямо підтверджено, що протиправні дії ОСОБА_8 було припинено лише за її втручання з вимогою про їх припинення.

При цьому свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було підтверджено, що по прибуттю ними на місце вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 спав, а при зовнішній оцінці стану потерпілих склалось враження про те, що вони мертві.

Також суд встановив, що доведеність вини ОСОБА_8 підтверджується такими доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 21 грудня 2020 року та фототаблиці, з яких випливає, що при огляді подвір`я будинку АДРЕСА_2 в кімнаті вищевказаного будинку співробітники поліції в присутності понятих на підлозі кімнати зафіксували металевий молоток з дерев`яною ручкою розміром приблизно 9х25 см, який має квадратний та трикутний бійки. На елементах молотка виявлені чисельні плями бурого кольору, схожі на кров. Вищевказаний молоток спаковуються в поліетиленовий спецпакет № ЕХРО 318192 з пояснювальними записами та підписами понятих. В центральній частині кімнати на підлозі, ближче до стіни навпроти входу знаходяться плями речовини бурого кольору, перша: біля ніжки ліжка, розміром приблизно 40х25 см, з якої проводиться змив речовини на марлевий тампон. На відстані 0,4 метри від ліжка приблизно 1 метр від лежанки та 0,5 метри від ліжка виявлено пляму речовини бурого кольору розміром 0,5 х0,5 метри, з якої проводиться змив речовини бурого кольору на марлевий тампон. Вищевказані тампони спаковуються кожен окремо в три паперових конверти з пояснювальними записами та підписами понятих. На відстані приблизно 0,5 метри від лежанки та 0,2 метри від ліжка виявлено дитячі підштаники, які рясно змочені речовиною бурого кольору, які також вилучені та спаковані у відповідний пакет з пояснювальними записами та підписами понятих. Згідно письмової заяви ОСОБА_8 видав речі в яких був одягнений в момент, коли наносив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , а саме: куртку сине-бежевого кольору з білими вставками, де в лівій нижній частині виявлено плями бурого кольору різного розміру неправильної форми, светр чорного кольору з білими рисками, на якому виявлено пляму бурого кольору, штани спортивні синього кольору, на лицевій частині яких виявлено чисельні плями різного розміру речовини бурого кольору. Передані ОСОБА_8 речі упаковані до полімерного спецпакету №INZ4020998. Також за допомогою марлевого тампону здійснюється змиви з обох рук ОСОБА_8 . Вказані тампони поміщені до двох паперових конвертів з пояснювальними написами та підписами понятих.

(т.1 а.п.79-93)

- згідно ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 22 грудня 2020 року було визнано законним проведення огляду, який відбувся 21.12.2020 року в будинку АДРЕСА_2 , в ході якого були вилучені: металевий молоток з дерев`яною ручкою, дитячі підштаники з плямами речовини бурого кольору, три змиви речовини бурого кольору з приміщення у якому трапилася сутичка, змиви з обох рук ОСОБА_8 , його одяг, а саме: куртка синьо-бежевого кольору,брюки спортивні сірого кольору, светр чорного кольору з білими смугами.

( т.1 а.п. 94-95)

- заявою обвинуваченого ОСОБА_8 від 21.12.2020 року, відповідно до якої він видав співробітникам поліції свій одяг, а саме: куртка синьо-бежевого кольору, брюки спортивні сірого кольору, светр чорного кольору з білими смугами.

(т.1 а.п. 96)

- постановою про визначення предметів речовими доказами і долучення їх до кримінального провадження від 21 грудня 2020 року вищевказані речі та предмети, які вилучені під час огляду будинку АДРЕСА_2 , визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження внесеному до ЄРДР за № 0000300 від 21.12.2020 року, згідно ухвали слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області 22 грудня 2020 року на них накладено арешт.

(т.1 а.п. 97)

- висновком експерта №181 від 22 грудня 2020 року Арцизько-Тарутинського міжрайонного відділення судово - медичної експертизи Одеської області у потерпілої ОСОБА_10 виявлені вдавлений, багато уламковий перелом правої скроневої кістки; переломи кісток носу, правої орбіти; травматичне пошкодження правого очного яблука; крововилив у білкову оболонку правого ока; уламковий перелом латеральної кісточки, та нижньої третини правої малогомілкової кістки; рана у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, навколо синець; синець в ділянці зовнішнього кута верхньої і нижньої повіки правого ока, правої щоки; синець в біля вушній ділянці з права по верхньому краю вушної раковини; рана по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини, синець верхнього краю вушної раковини; 2 садна по внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; група саден на рівні внутрішньої кісточки лівої зліва; рясний, циркулярний синець, від рівня верхнього краю середньої третини лівої гомілки до заплесно-плеснового суглобу; рана по передньо-внутрішній поверхні, на межі верхньої і середньої третини лівої гомілки; садно, вище верхнього краю описаної рани; ділянка рожевого епітелію по передній поверхні верхньої третини лівої гомілки. Наявне тілесне ушкодження у вигляді: вдавленого перелому правої скроневої кістки; переломів кісток носу, перелому правої орбіти; травматичного ушкодження правого очного яблука, рани у зовнішньому краю правої надбрівної дуги, рани по передньому краю ніжки завитка правої вушної раковини, могли виникнути в результаті дії тупого предмета, можливо при механізмі, вказаному постраждалою, тобто молотка. Наявні тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3.б. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

(т.1 а.п. 100-102 )

- висновком експерта №180 від 22 грудня 2020 року Арцизько-Тарутинського міжрайонного відділення судово - медичної експертизи Одеської області у потерпілого ОСОБА_9 виявлені відкрита черепно-мозкову травма у формі: множинні багато уламкові втиснуті, переломи кісток склепіння черепу в скроневе-тім`яній ділянці зліва, в скроневій, тім`яній і потиличній ділянці з права. Також виявляються множинні лінійні переломи кісток склепіння черепу з права, які з`єднують між собою ділянки втиснутих переломів. Визначається багато-осколковий перелом передньої частини лівої виличної дуги, багато-уламковий перелом нижньої щелепи зліва; численні забої м`яких тканин голови з нерівномірно вираженим геморагічним просоченням, численні гематоми м`яких тканин голови, переважно в ділянках переломів, багато уламковий перелом середньої третини правого стегна; рана вище центра правої надбрівної дуги; рана в центрі перенісся; рана вище перенісся на 1,5см; садно на спинці носу; садно справа на переніссі; рана в лобно-тім`яній ділянці з права; рана у тім`яній ділянці; 2 рани в біля вушній ділянці з права, на рівні верхнього краю вушної раковини; садно в тім`яній ділянці; садно в тім`яній ділянці з права; рана в скроневій ділянці зліва; рана до заду від лівої вушної раковини; рана вище лівої вушної раковини; садно по бічній поверхні шиї зліва; синець по передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу; рана лівої щоки; рясний синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча; синець по передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого плеча; синець по тильній поверхні правої кисті, у верхньому краю якого вертикальне садно; синець по передньо-зовнішній поверхні верхньої, середньої і нижньої третини правого плеча; садно по передній поверхні середньої третини правого стегна; садно по передньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна; садно по передній поверхні нижньої третини правого стегна. Наявні тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого предмета, можливо при механізмі, вказаному у постанові, тобто молотка. Тілесні ушкодження у вигляді ран голови, множинних багато уламкових переломів кісток черепу, згідно п.2.1.3.б. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

(т.1 а.п. 103-105)

- протоколом огляду предметів від 23 грудня 2020 року та постанови про визнання предметів речовими доказами і долучення їх до кримінального провадження від 23 грудня 2020 року оглянуті речі потерпілої ОСОБА_10 та долучені до справи в якості речових доказів наступні речі: шапка червоного кольору жіноча, дві в`язані шкарпетки темно-зеленого кольору, куртка чорного кольору та оглянуті речі потерпілого ОСОБА_16 та долучені в якості речових доказів: куртка довга чорного кольору та куртка коротка чорного кольору. Згідно ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 28 грудня 2020 року на вищевказані речі накладено арешт.

(т.1 а.п. №106-107)

- постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 22 грудня 2020 року та протоколу отримання зразків для експертизи від 22 грудня 2020 року в приміщенні хірургічного відділення Арцизької ЦРЛ з дотриманням вимог ст. 40, 104, 223, 241, 245 КПК України у потерпілої ОСОБА_10 відібрані зразки крові.

(т.1 а.п. 111-113)

- постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 22 грудня 2020 року та протоколу отримання зразків для експертизи від 22 грудня 2020 року в приміщенні хірургічного відділення Арцизької ЦРЛ з дотриманням вимог ст.40, 104, 223, 241, 245 КПК України у потерпілого ОСОБА_16 відібрані зразки крові.

(т.1 а.п. 117-119)

- постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 22 грудня 2020 року та протоколу отримання зразків для експертизи від 22 грудня 2020 року в приміщенні ІТТ №8 ГУНП в Одеській області з дотриманням вимог ст.40, 104, 223, 241, 245 КПК України у обвинуваченого ОСОБА_8 відібрані зразки крові.

(т.1 а. п. №114-115 )

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/115-21/241-Б від 26 лютого 2021 року встановлено генетичні ознаки зразків крові обвинуваченого ОСОБА_8 (об`єкт №1), потерпілих ОСОБА_10 (об`єкт №2) та ОСОБА_16 (об`єкт №3), які наведені в таблиці результатів дослідження.

(т.1 а.п. 121-134)

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/115-21/269-Б від 01 березня 2021 року на молотку виявлена кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішками крові, виявлених на молотку та клітин з ядрами без домішку крові, виявлених на молотку, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10

(т.1 а.п.134-143)

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/115-21/260-Б від 04 березня 2021 року:

- генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змивах "1", "3" (об`єкти №№3,5), збігаються між собою, збігаються з генетичним ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_16 ,

- генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змиві "2" (об`єкт №4) є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_16 .

- генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених у змивах з правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 (об`єкти №№1,2) є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_16 .

- на шапці (об`єкт №10), шкарпетках "1" та "2" (об`єкти №№ 11,12), куртці "1" (об`єкти №13-17), куртці "2" (об`єкти №№ 18-22) виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, генетичні ознаки слідів крові, виявлених на шкарпетках "1" та "2" (об`єкти №№11,12), куртці "1" (об`єкти №№13-17), куртці"2" (об`єкти №№18-22) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_16 ,

- генетичні знаки слідів крові, виявлених на шапці (об`єкт №10) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_10 ,

- на куртці "3" (об`єкти №№23-26) виявлено кров людини та встановлені її генетичні ознаки, генетичні ознаки слідів крові, виявлених на куртці "3" (об`єкти №№ 23-26) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_16 .

- на дитячих штанах (об`єкти № 6-9) виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено її генетичні ознака. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на дитячих штанах (об`єкти № 6,8,9) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_16 ,

- генетичні ознаки крові та клітин з ядрами, виявлених на дитячих штанах (об`єкт№7) є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків крові обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_16 .

(т.1 а.п. 145-175)

- постановою слідчого Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області від 09 березня 2021 року прозорий полімерний пакет опечатаний полімерною пломбою білого кольору № L 877376483 Control з речовими доказами в первинній упаковці (змиви з правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 три змиви речовини бурого кольору, дитячі штани, шапка, дві шкарпетки, три куртки)

- експертний пакет НПУ №ЕХР 0318192 з молотком,

- експертний пакет експертної служби МВС України № 3968103 з зразками крові обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_10 . ОСОБА_9 передані для подальшого зберігання до камери схову речових доказів ВП№1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області,

- експертний пакет експертної служби МВС України № 3968103 з зразками крові обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_10 ОСОБА_9 зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

(т.1 а.п. 177 )

- висновком судово-психіатричної експертизи №43 від 26 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_8 на період часу, що відноситься до скоєння правопорушення, у якому він обвинувачується, на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності або у іншому хворобливому стані психіки не перебував. Виявляв клінічні ознаки психічних порушень у вигляді "Психічних та поведінкових розладів унаслідок вживання алкоголю, синдрому «залежності», які за ступенем виразності та впливу на його когнітивні, вольові і критичні функції були не настільки виражені та не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, перебував у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, в структурі якого не відмічалося порушення свідомості, будь-яких хвилювань психічного рівня (марення, галюцинації), тому він був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час обвинувачений ОСОБА_8 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство або інший хворобливий стан психіки. Виявляє клінічні ознаки психічних порушень у вигляді «Психічних та поведінкових розладів у наслідок вживання алкоголю, синдрому залежності», утримання у умовах, що виключають вживання алкоголю, що не позбавляє та не обмежує його у здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом, правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати про них відповідні покази, приймати участь у судовому розгляді. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

(т.1 а.п. 180-185 )

- протоколом слідчого експерименту від 23 грудня 2020 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 в присутності його захисника ОСОБА_7 на макеті людини показав механізм та обставини заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10

(т.1 а.п. 186-189)

- протоколом № 83 від 21 грудня 2020 року, відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_8 встановлений стан алкогольного сп`яніння 2,87 %. (т. 1 а.п. 190)

На підставі оцінки зазначених доказів суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, посилаючись на те, що не може бути визначальним для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 тільки факт нанесення ним чисельних тілесних ушкоджень потерпілим, в тому числі в життєво важливі органи, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , йому було завдано близько 30 ударів, з них 12 ударів було заподіяно в життєво-важливі органи та були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а інші тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень; згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_10 було завдано близько 13 ударів, з них близько 6 ударів спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а інші тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя та здоров`я, що фактично свідчить про неконкретизований умисел обвинуваченого ОСОБА_8 , який допускав можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілих, так і настання їх смерті.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що враховує і поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 безпосередньо після вчинення злочину, а саме те, що маючи можливість підняти молоток та продовжити нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, обвинувачений залишив його на підлозі та ніяких активних дій з метою доведення свого злочинного умислу не здійснював, що свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілих, а тому він повинен нести відповідальність лише за фактично заподіянні наслідки тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на таке.

Частина 2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України передбачає відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох осіб.

У свою чергу, частина 1 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Згідно зі ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст.17 КК України).

Відповідно до приписів ч.2 ст.17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч.2 ст.15 КК України як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

У даному кримінальному провадженні про наявність прямого умислу в обвинуваченого ОСОБА_8 на вбивство потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема, знаряддя злочину молоток, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесних ушкоджень та їх кількість (близько 30 ударів потерпілому ОСОБА_9 , з них 12 ударів нанесено зі значною силою в життєво-важливі органи - голову, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Потерпілій ОСОБА_10 нанесено близько 13 ударів, з них близько 6 ударів нанесено зі значною силою в життєво-важливі органи - голову, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого ОСОБА_8 , його поведінка під час сварки була спрямована на позбавлення життя одночасно двох осіб, а саме припинення нанесення ударів молотком особам, які вже перебували без свідомості, не з власної ініціативи, а на вимогу свідка ОСОБА_14 , яка застала обвинуваченого під час вчинення протиправних дій та відразу звернулася за допомогою до свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для врятування життя потерпілих.

При цьому посткримінальна поведінка ОСОБА_8 також свідчить про наявність у нього прямого умислу на вбивство двох осіб і полягає в тому, що він не цікавився станом потерпілих, які були без свідомості, не зробив жодних дій для надання їм допомоги з метою врятування їхнього життя.

Усі зазначені дії ОСОБА_8 стосовно двох потерпілих охоплювались єдиним умислом та указують на те, що він бажав настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і усвідомлював, що нанесення ним чисельних ударів молотком у життєво-важливі органи голову обом потерпілим потягне за собою їхню смерть, але такі його дії не призвели до смертельного наслідку лише тому, що були виявлені та викриті свідком ОСОБА_14 , яка відразу звернулася за допомогою до свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили про вказану подію органи поліції та викликали швидку медичну допомогу, та в результаті надання медичної допомоги життя потерпілих було врятовано.

Відповідно до ст.3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

Завдаючи численні удари молотком у життєво-важливі органи голову обом потерпілим, обвинувачений ОСОБА_8 діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілих та бажав їх настання, але не довів кримінальне правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України як замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 містять усі елементи зазначеного складу злочину, що йому інкримінований.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що умисел ОСОБА_8 був неконкретизований і він лише допускав можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілих, так і настання їх смерті, апеляційним судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції надав неправильну юридичну оцінку фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України та призначення покарання.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із п.1, 2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до положень ст.50, 65 КК України апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 вчинено особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, його наслідки, які є невідворотні та полягають у значному погіршенні стану здоров`я потерпілих, зокрема, встановлення потерпілому ОСОБА_9 групи інвалідності та втрати потерпілою ОСОБА_10 одного ока. Також суд враховує дані про особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання. Обставиною, що обтяжує покарання, визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за необхідне з дотриманням положень ч.3 ст.68 КК України призначити йому в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, призначення такого виду покарання як позбавлення волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 ..

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині юридичної оцінки фактичних обставин кримінального провадження справи, кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України і призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора частково, оскільки в іншій частині суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для скасування вироку.

Керуючись ч.15 ст.615, ст.404, 407, 409, 411, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині юридичної оцінки фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України і призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Початок строку відбування покарання рахувати з 21 грудня 2020 року.

У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4