В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002878 від 20 вересня 2022 року та № 0003753 від 23 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадян України, не працює, із середньою технічною освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, судимий: 30 листопада 2021 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; 19 серпня 2022 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 9 місяців обмеження волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

19 вересня 2022 року, в умовах воєнного стану в Україні, який продовжено відповідно до Указу Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, приблизно о 20 год 00 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Стальського, 22/10 поруч з магазином «Сільпо», ОСОБА_3 побачив велосипед марки «Felt fute 6061», вартістю 3500 гривень, який належав ОСОБА_8 та був залишений без нагляду, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що власника поруч з велосипедом немає та за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до велосипеду, відкотив його приблизно на 1 м, після чого сів на нього та направився вздовж вулиці.

Згодом на велосипеді відразу направився до ломбарду «Найкращий», що за адресою: м. Київ, бул. Перова, 15, де заклав викрадений велосипед та отримав грошові кошти в сумі 2200 гривень, якими розпорядився на свій розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3 500 гривень.

Крім того, 22 листопада 2022 року ОСОБА_3 приблизно о 18 год 00 хв, перебуваючи в поліклініці, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, піднявся на 3 поверх та зайшов у кабінет № 330, де в цей момент перебували лікар та потерпіла ОСОБА_7 . ОСОБА_3 запитав у лікаря чи той проводить прийом, на що лікар відповів, щоб ОСОБА_3 зачекав. У цей момент ОСОБА_3 виявив на стільці з правої сторони від входу до зазначеного кабінету мобільний телефон марки «Redmi note 5 G», що знаходився у передній кишень рюкзака, який належить ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи його з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_9 повторно, таємно заволодів вищезазначеним мобільним телефоном, який належить ОСОБА_7 , після чого вийшов із кабінету № 330 та направився у невстановлений досудовим розслідуванням напрямок. Надалі ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 8750 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 8750 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочинів. Пояснив, що 19 вересня 2022 року ввечері біля магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, вул. Стальського, 22/10 побачив велосипед та вирішив викрасти. За його діями ніхто не спостерігав. Потім велосипед здав у ломбард за що отримав 2200 грн. 22 листопада ввечері пішов у поліклініку за адресою вул. П. Запорожця, 26. Зайшов у кабінет окуліста, щоб запитати про прийом. Там сиділа потерпіла, а її речі були на стільці. Коли лікар попросила зачекати в коридорі, то він таємно витягнув телефон «Redmi note 5 G», який потім також здав у ломбард.

Цивільний позов взнав у повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився у потерплої, просив суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце реєстрації у Київській області та місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що вказані злочини відносяться до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілої, особи винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 1 року 9 місяців обмеження волі.

Зважаючи на те, що даний злочин ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.

Згідно цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 12 289 грн грн 00 к. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн 00 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вказаний потерпілою ОСОБА_7 розмір матеріальної шкоди обумовлений тим, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 позбавив її власності, а саме вкрав належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11 Pro 5G». Мобільний телефон вона придбала 21 серпня 2022 року за 12 289 грн 00 к., що підтверджується копією чека з магазину (магазин «Сота Укр» у м. Києві, замовлення № 33459 від 21 серпня 2022 року). Враховуючи те, що з моменту купівлі мобільного телефону до його крадіжки обвинуваченим ОСОБА_3 пройшло всього лише 3 місяці, телефон мав стан нового, без жодних дефектів чи подряпин, на ньому був чохол та захисна плівка, відшкодуванню підлягає саме сума у розмірі 12 289 грн 00 к., а не сума, визначена у висновку експерта № 3677/22 від 13 грудня 2022 року у розмірі 8 750 грн 00 к.

Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року, при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни (роздрібні, оптові, закупівельні, ціни реалізації та ін.) і відповідні коефіцієнти (поправочні, кратності), чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Зважаючи на те, що потерпілою доведена вартість завданих збитків в результаті вчинення злочину, суд задовольняє позов у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо вимог цивільного позову про відшкодування потерпілій моральної шкоди завданої злочином, то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України), право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України та ст.1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Суд з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі потерпіла оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог потерпілої ОСОБА_7 .

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Більше того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, потерпілій ОСОБА_7 завдано шкоду моральному здоров`ю, оскільки у день крадіжки та декілька тижнів після неї вона перебувала у стресі від події, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Обвинувачений ОСОБА_3 обікрав її у період воєнного стану. Вона залишилась без мобільного телефону (єдиного засобу зв`язку, який в неї був), в той час, коли в країні щоденно оголошують повітряні тривоги (які відслідковуються у мобільних застосунках в телефоні) і необхідно терміново спускатися в укриття задля збереження життя; в той час, коли постійно необхідно перебувати на телефонному зв`язку із рідними (а вся її родина проживає не в м. Києві, а у прифронтовому місті Миколаєві Миколаївської області). Через вказане вона пережила сильні хвилювання та нервове потрясіння, у неї порушився сон та загальний стан здоров`я. Також вона є державним службовцем і працює на критично важливому підприємстві. В період військового стану вона зобов`язана постійно знаходитись на зв`язку зі своїм керівництвом. Позбавлена мобільного телефону, починаючи з 22 листопада 2022 року, не могла бути на постійному зв`язку із родиною та роботодавцем і дуже сильно хвилювалась і переживала через цю обставину. Крім того, в телефоні, який викрав обвинувачений ОСОБА_3 , були важливі робочі контактні номери телефонів, які вона не можу відновити до цього часу, що негативно позначається на її посадових обов`язках. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 вона понесла значні моральні втрати, була позбавлена можливості реалізації свого звичного та усталеного способу життя. Замість втілення своїх особистих і робочих планів, вона змушена була, перебуваючи у стресовому і пригніченому стані через крадіжку, в терміновому порядку викликати поліцію і писати заяву про злочин; займатися відновленням мобільного номеру телефону і блокуванням всіх банківських карток (доступ до яких здійснювався через викрадений мобільний телефон); перебувати у свій робочий час в органі досудового розслідування (на допиті та на слідчому експерименті), а також в суді; виділяти гроші зі свого бюджету на покупку нового мобільного телефону. Все це ускладнилось відключенням світла у м. Києві і вказаним справами вона повнинна була займатись у робочий час, що відобразилось на результативності її роботи. Порушення прав потерпілої і зміни у її житті мають між собою причинний зв`язок. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілій з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Аналізуючи наведені обставини та наявні належні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений цивільним позивачем розмір моральної шкоди в сумі 15 000 грн 00 к. підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 12 289 грн 00 к.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 220 грн 00 к. за проведення судово-товаронавчої експертизи 3677/22 від 13 грудня 2022 року.

Речові докази: два лазерні диски Videx DVD-R16x з відеозаписами, копію специфікації до договору надання фінансового кредиту, закладу майна до ломбарду № , де предметом застави є велосипед марки «Felt», які приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0002878 від 20 вересня 2022 року - залишити у матеріалах кримінального провадження; два СД-диски із відеозаписами, які приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0003753 від 23 листопада 2022 року - залишити у матеріалах кримінального провадження; кепку темного кольору з емблемою фірми «Пума», рюкзак чорного кольору, які передано до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 019035) - повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1