Номер провадження: 11-кп/813/464/23
Справа № 511/623/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № від 16 лютого 2022 року відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стоянове Великомихайлівського району Одеської області, громадянин України, має неповну середню освіту, навчається в Лиманському професійному аграрному ліцеї, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2022 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Вирішено питання стосовно речових доказів та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 31 січня 2022 року приблизно о 19 годині 10 хвилин, перебуваючи в приміщені гуртожитку Лиманського професійного аграрного ліцею за адресою: Одеська область, Роздільянський район, смт.Лиманське, вул.Чкалова, 1, в загальній кімнаті побутового обслуговування, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 9», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI:2 НОМЕР_2 вартістю 7726 грн, належного ОСОБА_10 .

Після цього залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 7 726 гривень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, які її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просив змінити вирок виключивши з абзацу 1 резолютивної частини вироку посилання на ч.1 ст.69 КК України та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадський робіт на строк 30 годин.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що з урахуванням статей 98, 100 КК України неповнолітній особі за ч.1 ст.185 КК України можливо призначити покарання, зокрема, і у виді виправних робіт на строк від 30 до 120 годин, без застосування ст.69 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 також підтримав апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду суд першої інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження та зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

При цьому в апеляційній скарзі прокурор не оскаржував фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та ступінь доведеності його вини, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не переглядає вирок суду в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Санкція 1 ст.185 КК України встановлює, що винуватим у вчиненні даного кримінального проступку особам, може бути призначено покарання, в тому числі, у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин.

На момент вчинення кримінального проступку обвинувачений ОСОБА_9 не досяг 18-ти річного віку, а отже був неповнолітнім.

Поряд із загальними положеннями, що належать до питань кримінальної відповідальності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, Кримінальний Кодекс України передбачає певні особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх. Ці особливості передбачені розділом 15 КК України і вони стосуються: звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності (ст.97, ч.2 ст.106); видів покарань, що застосовуються до неповнолітніх (ст.ст.98102); призначення покарання (ст.103); звільнення від покарання та його відбування (ст.ст.104107); погашення і зняття судимості (ст.108).

Так, ч.1 ст.98 КК України передбачено, що до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосовано покарання, в тому числі, і у виді громадських робіт.

Громадські роботи, згідно з.1 ст.100 КК України, призначаються неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин (не більше ніж дві години на день) і полягають у виконанні ним у вільний від навчання чи основної роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт на строк 30 годин, послався на положення ч.1 ст.69 КК України, зазначивши, що призначає обвинуваченому такий вид покарання у розмірі нижчому від найнижчої межі 80 годин, який встановлений санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який у даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки стаття 100 КК України наділяє суд правом призначити неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк у 30 годин і без застосування ст.69 КК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 безпідставно послався на положення ч.1 ст.69 КК України є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 4) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2) ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та змінити оскаржений вирок виключивши з його резолютивної частини посилання на ч.1 ст.69 КК України.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2022 року, яким ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на ч.1 ст.69 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4