У Х В А Л А
Справа № 183/8158/22

№ 1-кс/183/1956/22

05 грудня 2022 року м.Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора

ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000577 від 07.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія, громадянина України, одруженого, який має одну малолітню дитину 2010 року народження, зі слів працюючого водієм Харківського АТП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30 листопада 2022 року надійшло вищезазначене клопотання, яке передано слідчому судді 02 грудня 2022 року

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України за таких обставин.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Так, після незаконного вторгнення на територію України Збройних Сил російської федерації, тобто після 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області, з початку травня 2022 року діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільно надав згоду представникам окупаційної адміністрації РФ щодо його призначення з 03.05.2022 на керівну посаду помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області, про що головою тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області ОСОБА_7 було видане відповідне розпорядження № 01-К.

В подальшому, 23.06.2022 ОСОБА_5 добровільно уклав трудовий договір № 31-к з представником роботодавця в особі голови тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області ОСОБА_7 , що діяв на підставі наказу голови Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації № 002-К від 03.05.2022, про прийняття його на роботу до тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області на посаду помічника начальника управління з місцем постійної роботи за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул. Жовтнева,18.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_5 з 03.05.2022 та до початку вересня 2022 року, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, виконував обов`язки згідно з вказаним трудовим договором за місцем роботи, а саме: здійснював керівництво та нагляд за підприємницькою діяльністю на території м. Балаклія, забезпечував виконання покладених на відділ завдань, брав участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, здійснював контроль за діяльністю приватних підприємців, займався оформленням документів щодо реєстрації фізичних осіб підприємців, здійснював організацію з забезпечення оптових складів продовольчими товарами та одягом, організовував та проводив колективні наради з підприємцями м. Балаклія, надавав вказівки та розпорядження стосовно товарів та послуг, які дозволено реалізовувати на території міста, тим самим здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Балаклійської ОТГ, Ізюмського району, Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України просив застосувати запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити мотивуючи його обставинами, в ньому викладеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи недоведеними ризики, передбачені ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_5 співпрацює зі слідством, добровільно з`являється за викликами для проведення слідчих дій, зі сторони свідків скарг на спроби впливу не надходило.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5

ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , хоча і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що є значним. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

З огляду на те, що обвинуваченому відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи що свідки проживають з підозрюваним в одному населеному пункті, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на наведені положення Закону, слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваного про застосування біль м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя вважає надмірним строк тримання під вартою 60 діб, про який у клопотанні просить прокурор. Зазначена категорія справ не передбачає складних та тривалих дій в ході досудового розслідування. Таку тривалість строку тримання під вартою стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано, а відтак, оскільки слідчий суддя дійшов про обґрунтованість клопотання слідчого щодо необхідності застосування запобіжного заходу, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 січня 2023 року має бути достатнім.

На підставі ч. 4 ст. 183 КК України, враховуючи, що воєнний стан на території України триває, з урахуванням того, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також враховуючи обставини скоєння злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне розмір застави не визначати.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 січня 2023 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 05 грудня 2022 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1