КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3251/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року повернуто заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за нововиявленими обставинами.
Судове рішення мотивоване тим, що захисник не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, які зазначалися в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2022 року, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 429 КПК України є підставою для повернення заяви захиснику.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд поданої ним заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник стверджує, що ним були дотримані вимоги ст. 462 КПК України та в заяві про перегляд вироку щодо ОСОБА_9 за нововиявленими обставинами, серед іншого, наведені обставини, що переконливо могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду. Проте, ухвалюючи рішення про повернення заяви, суд першої інстанції вийшов за межі перевірки відповідності такої заяви вимогам ст. 462 КПК України, фактично здійснив розгляд заяви по суті та надав оцінку викладеним у ній нововиявленим обставинам без відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, як вважає захисник, суд в ухвалі дійшов хибного висновку про те, що наведена стороною захисту обставина, не є нововиявленою, чим допустив невідповідність власних висновків фактичним обставинам справи.

Стороною захисту, як зазначає захисник, і в самій заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, і в заяві про усунення недоліків, зазначалося, що в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_9 відсутній будь-який процесуальний документ, який би свідчив про надання як суду, стороні захисту, так і експерту медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 №7180, отже ця медична документація експертом не досліджувалася, в той же час була отримана стороною захисту на запит лише після набрання вироком законної сили. При цьому нововиявленою обставиною є не сам факт отримання стороною захисту медичної карти потерпілого, а фактичні обставини, викладені у висновку №28.01/22 спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , які повністю спростовують дані висновку судово-медичного експерта №336/Д щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, характеру та обставин їх нанесення, що впливає на обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 . Проігнорувавши такі доводи сторони захисту, суд першої інстанції допустив також і неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора та представника потерпілого щодо апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначені у ст. 462 КПК України. Зокрема, згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

За приписами ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу, відповідно до яких заява повертається, якщо особа не усунула недоліків заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.

З матеріалів провадження вбачається, що захисник ОСОБА_7 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року, яким з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року ОСОБА_9 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В заяві захисник просив відкрити провадження за нововиявленими обставинами, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального провадження.

Що стосується підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, то захисник зазначив, що за результатами додаткового ознайомлення з матеріалами справи він виявив, що судами першої та апеляційної інстанцій не долучалася до матеріалів справи та не досліджувалася медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_10 (потерпілого) №7180. Після отримання з медичної установи на адвокатський запит в копіях цієї медичної карти та консультування з експертами в галузі судової медицини було встановлено істотні протиріччя між даними, викладеними в історії хвороби потерпілого та обставинами, викладеними у висновках судово-медичних експертів №211/Д та № 336/Д (останній єдиний письмовий доказ), щодо достовірності визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, часу та обставин їх нанесення, умов госпіталізації ОСОБА_10 тощо, що в подальшому було підтверджено спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_11 у консультативному висновку №28.01/22.

За таких обставин захисником у заяві було зроблено висновок, що обставина відсутності в матеріалах кримінального провадження медичної карти стаціонарного хворого №7180 могла істотно вплинути на допустимість/недопустимість висновку експерта №336/Д, який фактично як єдиний доказ був покладений в основу обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України, а як наслідок - і на висновки суду при винесенні рішення. При цьому дані, викладені в історії хвороби, а саме - детальний опис приймання ОСОБА_10 , протоколи медичних дій та операцій, які містяться в ній, не були та не могли бути відомі суду, водночас вони дають об`єктивні та обґрунтовані підстави щодо сумніву визначення експертом ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, часу та обставин їх нанесення, можуть прямо підтверджувати невинуватість засудженого ОСОБА_9 (в обсязі пред`явленого обвинувачення), тобто є нововиявленими обставинами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2022 року заяву захисника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків - зазначення обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

При цьому суд в ухвалі вказав, що наведена захисником ОСОБА_7 підстава перегляду вироку не є нововиявленою у розумінні п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки медична карта №7180 стаціонарного хворого ОСОБА_10 була предметом експертного дослідження при проведенні у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України повторної судово-медичної експертизи, призначеної ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року.

У подальшому, 18 липня 2022 року захисник на виконання ухвали від 07 липня 2022 року звернувся до суду із заявою, в якій уточнив, що відсутність історії хвороби в матеріалах кримінального провадження, факту її отримання (та вивчення) як експертом, так і судом, та подальше її отримання стороною захисту на запит лише після набрання вироком законної сили - є нововиявленою обставиною в розумінні вимог п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України (яка підлягає дослідженню в процесі перегляду вироку). Нововиявленими також є обставини, указані у висновку №28.01/22 спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, які повністю спростовують дані висновку судово-медичного експерта №336/Д щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, характеру та обставин їх нанесення, що прямо впливає на обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 .

Однак суд першої інстанції, встановивши, що заява не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, на підставі ч. 3 ст. 464 КПК повернув її, аргументуючи своє рішення тим, що захисник не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки, як убачається зі змісту заяви та додаткової заяви захисника, всупереч вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України в них не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК, які не були відомі та не могли бути відомі суду та заявнику під час розгляду судом кримінальної справи.

На переконання колегії суддів, сам по собі факт недослідження судами медичної документації потерпілого, дослідження якої потребує спеціальних знань у галузі медицині у зв`язку з чим для проведення таких досліджень відповідно до вимог кримінального процесуального закону залучаються судові експерти, не є нововиявленою обставиною, а посилання захисника на недостовірність даних у висновку експерта №336/Д від 02 грудня 2015 року, враховуючи, що експертом досліджувалася медична карта стаціонарного хворого №7180 ЦРЛ Києво-Святошинського району ОСОБА_10 , про що прямо зазначено у цьому висновку, є лише припущенням сторони захисту та не підтверджується належними засобами доказування.

Так, неправильний висновок судового експерта як одна з нововиявлених обставин повинний бути установлений шляхом: 1) ухвалення та набрання законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне перекручення суті проведених експертом дослідів, якщо висновки, яких він дійшов, явно суперечать фактам, встановленим ним же при експертному дослідженні, умисне заперечення встановлених фактів, умисну неправильну оцінку цих фактів, умисне приховування відомостей про факти; 2) постановлення та набрання законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, за неможливості ухвалення обвинувального вироку; 3) винесення постанови дізнавачем, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, разом з відповідною заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами суду необхідно надати належне підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти. Проте захисник підтвердження існування таких фактів до заяви не долучив.

Виходячи із вищезазначеного, беручи до уваги те, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю природою не є повторним розглядом справи по суті, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що захисник не усунув недоліків заяви про перегляд вироку щодо ОСОБА_9 за нововиявленими обставинами, отже згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України обґрунтовано повернув її останньому.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за рамки перевірки, передбаченої нормами ст. 462 КПК України, оскільки розглянув заяву по суті та надав оцінку його доводам стосовно нововиявлених обставин без відкриття кримінального провадження та здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, то як убачається з ухвали, суд першої інстанції не входив в оцінку доводів, а лише констатував відсутність у заяві обґрунтування щодо існування нововиявлених обставин.

За відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року, якою повернуто заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за нововиявленими обставинами - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4