Справа № 471/191/23
Провадження №1-кс/471/59/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р.

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу про незаконне затримання та незаконне позбавлення свободи ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про незаконне затримання, у якій вона просить визнати незаконним затримання ОСОБА_3 .

Скаргу обґрунтовано тим, що 21 лютого 2023 року слідчим СВ ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Згідно з цим протоколом, ОСОБА_3 фактично затриманий о 19 год. 17 хв., 21.02.2023 р., за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. З протоколу про затримання вбачається, що підставою затримання є п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України- якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Від підпису у протоколі затримання ОСОБА_3 відмовився. Дане затримання, на думку захисника, не може бути законним, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відбулося 20.02.2023 року близько 21:40 години, а затриманий він був лише 21.02.2023 року о 19.17 годині, тобто майже через добу.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Слідчим суддею встановлено, що протокол затримання ОСОБА_3 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України.

Як вбачається з протоколу затримання, останній був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

У коментарі до ст. 38 Кримінального кодексу України зазначено, що вжитий у законі термін «безпосередньо» не слід розуміти у тому сенсі, що особа, яка вчинила злочин, може бути затримана лише на місці вчинення злочину відразу ж після його вчинення

У цьому випадку слід враховувати також і сукупність ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Адвокат не додав до матеріалів скарги письмові пояснення затриманого, посилання на які зазначені у скарзі, а відтак слідчий суддя не може надати їм оцінку.

Також слідчий суддя зазначає, що 22.02.2023 року затриманий ОСОБА_3 відмовився від захисника ОСОБА_4 та за його заявою залучено захисника ОСОБА_6 .

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_3 слідчим суддею не встановлено, а слідчим при складанні протоколу про затримання в повному обсязі виконані вимоги , визначені ч. 5 ст. 208 КПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України, ст.ст. 206-213, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_4 про визнання незаконним затримання-відмовити.

Відповідно до ст.. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,