Номер провадження: 11-кп/813/2265/22
Справа № 510/1884/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000989 від 10.08.2020 за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.377 КК України.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в с. Котловина Ренійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , прокурору повернуто обвинувальний акт з додатками для усунення недоліків, зазначених в судовому рішенні.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувальний акт не відповідає положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення за ч.3 ст.289 КК України, яке висунуто ОСОБА_8 по першому епізоду обвинувачення, прямо суперечать зазначеній в обвинувальному акті правовій кваліфікації кримінального правопорушення, де зазначено про погрозу застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Однак при цьому в обвинувальному акті не зазначено в чому саме вона полягала, за яких саме обставин ця погроза була висловлена та в якій формі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор вважає, що рішення суду щодо повернення обвинувального акту не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Свої доводи мотивує тим, що в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими, сформульовано обвинувачення, наведено кожний елемент складу кримінального правопорушення, а суд в порушення вимог ст.314 КПК України, вийшов за межі своїх повноважень та вказав стороні обвинувачення на необхідність корегування обвинувачення. Крім того, судом не прийнято до уваги положення ст.338 КПК України щодо права прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду.

Просить скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиції сторін апеляційного провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Так, ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної статті має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Даний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно із ст.62 Конституції України та рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, у тексті п. «а» п.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Зазначених вимог закону при складанні обвинувального акту ні слідчим, ні прокурором не дотримано.

Як зазначив Верховний Суд у п.2 постанови від 24.11.2016 у справі № 5-328кс-16 під в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичної моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Також у п.7 зазначеної постанови Верховний Суд звернув увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставини вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і у постанові від 21.04.2021 у справі №295/12923/19.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції встановив, що диспозицією ч.3 ст.289 КК України передбачена відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, то для кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України за кваліфікуючою ознакою «з погрозою застосування насильства» обов`язково має бути зазначений вид такого насильства, а саме воно має бути небезпечним для життя чи здоров`я.

Однак в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та у формулюванні обвинувачення зазначено, що була висловлена погроза застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, при цьому не зазначено в чому саме така погроза полягала та за яких обставин і в якій формі була висловлена, що в свою чергу суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення та вказує на неконкретність обвинувачення ч.3 ст.289 КК України, яке висунуто ОСОБА_8 по першому епізоду обвинувачення та відповідно перешкоджає реалізації права на захист та призначенню судового розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки фактично в обвинувальному акті не зазначено об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що унеможливлює дослідження обставин кримінального правопорушення в суді.

Ці обставини впливають на конкретність формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України.

Зазначені вище недоліки обвинувального акту є істотними, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, є необґрунтованими.

Установивши зазначені вище порушення закону, суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Отже, відсутні правові підстави вважати, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, вказавши прокурору на зазначені недоліки, які допущені під час складання обвинувального акту, як про це необґрунтовано вказує прокурор.

Колегія суддів зауважує, що невідповідність обвинувального акта п.5 ч.2 ст.291 КПК України є безумовною підставою для повернення прокурору зазначеного процесуального документа для усунення недоліків.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора, відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області - залишити без задоволення, а ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000989 від 10.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.377 КК України, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4