Справа № 487/1282/22
Провадження № 1-кп/488/215/22
У Х В А Л А
30.11.2022 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор доповів про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину, незаконного впливу на свідків і потерпілу, не зменшилися.
Сторона захисту проти клопотання прокурора щодо призначення справи до судового розгляду не заперечувала; при виконанні судом вимог ч.4 ст.315 КПК України - роз`ясненні обвинуваченому права на розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, обвинувачений просив здійснювати кримінальне провадження колегіально судом у складі трьох суддів, а також вважав за необхідне слухати справу у відкритому судовому засіданні..
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено, що,-
підсудність кримінального провадження Корабельному районному суду міста Миколаєва визначена у відповідності до ч.2 ст. 34 КПК України ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2022 року на підставі подання в.о. голови Заводського районного суду м.Миколаєва.
Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.
Підстави для закриття провадження чи його зупинення відсутні.
На час проведення підготовчого судового засідання порушень вимог процесуального закону, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, не встановлено.
Враховуючи, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини відносяться до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що потерпіла ОСОБА_6 на час інкримінованих подій була малолітньою особою, з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні сторони життя осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне, керуючись вимогами ч.2 ст.27 КПК України, розгляд кримінального провадження здійснювати у закритому судовому засіданні.
Сторона захисту проти клопотання прокурора про продовження строку обвинуваченого під вартою заперечувала, обвинувачений послався на існування постійного міста мешкання та роботи, а також відсутності наміру переховуватись від суду; захисник обвинуваченого, посилаючись на те, що ризики, заявлені прокурором та враховані судом при обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу прокурором не доведені та не обгрунтовані, на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. В ході підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено та строк дії запобіжного заходу спливає 11.12.2022 р.
Відповідно до ч.4 ст.199 та ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Приймаючи рішення щодо заявленого клопотання сторони обвинувачення суд виходить з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з них особливо тяжкий насильницький злочин, за який передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі (ч.4 ст.152 КК України), а також у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років (ч. 2 ст. 156 КК України).
Тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_4 у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).
Інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим за обтяжчуючих обставин - відносно малолітньої особи.
Встановлено також, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків бо він не одружений, дітей та родини не має, до затримання офіційно працевлаштований не був, постійного та стабільного джерела прибутку не мав, зареєстрований у Миколаївській області, постійного місця мешкання у м.Миколаєві не має та під час вчинення інкримінованих злочинів до затримання мешкав за місцем мешкання родини потерпілої, у яких орендував житло..
Таким чином, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може ухилитися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит потерпілої особи та свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_4 заходів впливу на зазначених осіб з метою надання ними показів на свою користь.
За наведених обставин, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам, в тому числі і такий запобіжний захід як домашній арешт з умов, про які наведено вище.
З огляду на наведені прокурором доводи, суд дійшов висновку про доведеність заявлених ризиків, обгрунтування щодо цього наведено вище, як і підстави, що вказують на неможливість запобігти даним ризикам з обранням іншого виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи також, що вирогідність заявлених ризиків є настільки реальною, що вказаний запобіжний захід є неспроможним запобігти даним ризикам, в тому числі з урахуванням перебування України в умовах воєнного стану.
Підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт відносно обвинуваченого суд не вбачає, у клопотання обвинуваченого та його захисника слід відмовити за необгрунтованістю.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183, 314, 315, 316, 317 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 29.01.2023 року включно.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України у закритому судовому засіданні у приміщенні Корабельного районного суду міста Миколаєва на 05 грудня 2022 року на 14.00 годину.
Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів..
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України передати до канцелярії суду для визначення колегії суддів відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КПК України.

Про час розгляду справи повідомити учасників провадження.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1