КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у тому, що він, 28.12.2018 близько 08:00, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21213» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі 28 км.+500 м автодороги Бориспіль-Дніпро на території Переяслав-Хмельницького району Київської області в напрямку міста Бориспіль, проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в смузі в напрямку міста Дніпро.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 та пасажир даного автомобіля ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці події.

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в розмірі 18293 грн. 10 коп.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд вказав, що експертні висновки не відповідають законодавчо визначеним вимогам повноти та обґрунтованості, при цьому у мотивувальній частині вироку зазначено лише те, що вони суперечать приписам КПК України, однак не вказано, що ці експертні висновки є недопустимими доказами. Поза увагою суду залишилось те, що допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 надали суду вичерпні пояснення щодо вимірів, методів та методик досліджень, а також чітко вказали, що зіткнення автомобілів відбулось у смузі руху автомобіля ЗАЗ під керуванням ОСОБА_9 . Висновки експертів узгоджуються з іншими доказами і, зокрема, з протоколом огляду місця події та план-схемою до нього, протоколами оглядів транспортних засобів та показаннями свідка події ОСОБА_14 , який показав суду, що саме автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_6 виїхав на зустрічну смугу руху, де і сталось зіткнення з автомобілем ЗАЗ під керуванням ОСОБА_9 . У оскаржуваному вироку суд неправильно виклав показання свідка ОСОБА_14 , зазначивши, що він не бачив, чи виїжджав автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_6 на зустрічну смугу руху перед зіткненням. Звертає увагу, що суд врахував лише показання самого обвинуваченого та висновок експертизи, проведеної на замовлення сторони захисту, при цьому надав невірну оцінку висновкам експертів та показанням очевидця ДТП.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні і дослідженні доказів, доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.

Вирок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 ; висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 28.12.2018; копії супровідного листа Служби автомобільних доріг в Київській області від 03.10.2019 № 06с/4077; схемі організації дорожнього руху; протоколі проведення слідчого експерименту від 20.06.2019; протоколі огляду місця події від 28.12.2018; висновку експерта № 12-1/1392 від 26.07.2019; висновку експерта № 12-1/1393 від 10.07.2019; висновку експерта № 12-1/1396 від 29.07.2019; висновку експерта № 12-1/1394 від 30.07.2019; висновку експертів № 30180/19-52/37356/20-52 від 26.03.2021; висновку експерта № 21-15/21-16 від 22.09.2021; висновку експерта № 086-21 від 25.11.2021.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що у грудні 2018 року близько 08:00 їхав у напрямку м. Бориспіль та став свідком зіткнення транспортних засобів. Приблизно за 200 метрів попереду побачив як підкинуло задню частину автомобіля «Нива», який рухався у попутному з ним напрямку. При наближенні побачив, що з «Ниви» пішов пар, а зліва в кюветі лежав автомобіль «Таврія». Не може стверджувати, що автомобіль «Нива» виїхав на зустрічну смугу, але не може це заперечувати.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 28.12.2018 був черговим слідчим та виїжджав на місце ДТП. Була світла пора доби, похмура погода, дорога була не суха. Він проводив огляд місця події, складав протокол, схему, фотографував. Розташування концентрації дрібних уламків не пам`ятає. Один з автомобілів стояв на узбіччі, а інший - посеред дороги.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у судому засіданні повідомили, що не були очевидцями дорожньо-транспортної події та про її обставини їм нічого не відомо.

Отже, показання свідків та потерпілих не містять відомостей, які б спростовували показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що зіткнення транспортних засобів сталось з вини водія автомобіля «ЗАЗ 110557» ОСОБА_9 , який виїхав на зустрічну смугу руху.

Обвинувачений ОСОБА_6 показав суду, що 28.12.2018 близько 07:40 він виїхав на автомобілі до м. Бориспіль та рухався зі швидкістю максимум 70 км/год. Проїхавши с. Єрківці, він побачив, що назустріч йому їде автомобіль «Таврія». Наблизившись, вказаний автомобіль несподівано виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався він, внаслідок чого сталось зіткнення. Чому автомобіль «Таврія» виїхав на зустрічну смугу, він не знає.

Під час слідчого експерименту, який проводився в ході досудового розслідування, ОСОБА_6 вказав на конкретні обставини зіткнення транспортних засобів, і, зокрема, на те, що причиною зіткнення став виїзд автомобіля ЗАЗ «Таврія» на зустрічну смугу руху. Він намагався уникнути зіткнення, повернувши руль ліворуч, однак зіткнення сталось ближче до осьової лінії.

Результати огляду місця події, зафіксовані у протоколі від 28.12.2018 та схемі до нього, узгоджуються з результатами слідчого експерименту в частині місця зіткнення транспортних засобів, адже найбільша концентрація слідової інформації у вигляді осипу скла, пластику, уламків знаходиться посередині проїжджої частини.

Також результати слідчого експерименту узгоджуються з фактичними даними щодо локалізації та характеру пошкоджень транспортних засобів (передня права частина автомобіля «ВАЗ 21213» д.н.з. НОМЕР_1 і передня ліва частина автомобіля «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_2 ), які містяться у схемі та фотознімках до протоколу огляду, висновках інженерно-технічних експертиз № 12-1/1392 від 26.07.2019 та № 12-1/1396 від 29.07.2019.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічної експертизи № 12-1/1394 від 30.07.2019 на підставі фактичних даних, отриманих 20.06.2019 під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , встановлено, що водій автомобіля «ЗАЗ 110557» ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21213», на що у нього не було перешкод технічного характеру, і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Отже, вказаний комплекс доказів спростовує факт порушення водієм автомобіля «ВАЗ 21213» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 пунктів 2.3 б), д), 10.1 Правил дорожнього руху, яке відповідно до висунутого обвинувачення полягало у тому, що він проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до загибелі водія і пасажира вказаного автомобіля.

Крім того, на доведення винуватості ОСОБА_6 стороною обвинувачення були надані висновок експертів № 30180/19-52/37356/20-52 від 26.03.2021 та висновок експерта № 21-15/21-16 від 22.09.2021.

Відповідно до висновку експертів № 30180/19-52/37356/20-52 від 26.03.2021 за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи встановлено, що з урахуванням розташування зафіксованої на схемі ДТП слідової та речової інформації, а також з урахуванням встановленого взаємного положення автомобілів ВАЗ і ЗАЗ в момент первинного контактування, можна стверджувати, що зіткнення автомобілів відбулось у смузі руху автомобіля ЗАЗ. Дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.11.3 ПДР та з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із скоєним ДТП.

Таким чином експерти ОСОБА_18 і ОСОБА_19 дійшли висновку, що зіткнення транспортних засобів сталось внаслідок виїзду на зустрічну смугу водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 .

Разом з тим, аналіз мотивувальної частини висновку дає підстави вважати, що він не є безсумнівним та має поверховий характер, адже не містить конкретних відомостей щодо слідової та речової інформації, на підставі якої зроблено такий висновок.

За результатами площинного моделювання, проведеного з урахуванням даних про напрямок руху транспортних засобів перед ДТП та характеру пошкоджень транспортних засобів, встановлено розташування транспортних засобів в момент виходу з контакту, однак подальше моделювання не здійснювалось та не вирішувалось питання чи відповідає розташуванню транспортних засобів на момент огляду місця події обставинам зіткнення, встановленим під час проведення експертизи.

Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події, більшість слідової інформації у вигляді осипу скла, пластику, уламків під позначкою №4 знаходиться посередині проїжджої частини, однак висновок не містить жодних чітких пояснень на підставі чого експерти дійшли висновку про те, що зіткнення сталось на смузі руху автомобіля ЗАЗ, внаслідок виїзду автомобіля ВАЗ на зустрічну смугу руху.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічної експертизи № 21-15/21-16 від 22.09.2021 місце зіткнення автомобілів ВАЗ і ЗАЗ розташовувалось на смузі руху автомобіля ЗАЗ. Встановити розташування місця зіткнення як геометричну точку неможливо через відсутність достатнього комплексу трасологічних ознак. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість запобігти події шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР, а водій автомобіля ЗАЗ не мав такої технічної можливості. Відповідного висновку експерт дійшов на підставі даних про кінцеве розташування транспортних засобів, характеру і напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, розташування транспортних засобів у початковий момент взаємного контактування, характеру та напрямку руху транспортних засобів після моменту зіткнення до кінцевих своїх положень, місця розташування осипу скла, пластику та уламків.

Проте, як і попередній висновок № 30180/19-52/37356/20-52 від 26.03.2021, він є сумнівним, оскільки у своїй дослідницькій частині не містить чітких фактичних даних та відомостей про застосовані методики і підрахунки, на підставі яких експерт дійшов висновку, що зіткнення автомобілів ВАЗ і ЗАЗ розташовувалось на смузі руху автомобіля ЗАЗ.

В обох дослідженнях експерти не здійснювали моделювання руху транспортних засобів після взаємного контактування як за умов зіткнення на смузі руху автомобіля ЗАЗ, так і за умов зіткнення, вказаних ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, та не зіставляли результати цих моделювань із фактичними даними щодо слідової інформації та розташування транспортних засобів відповідно до протоколу огляду місці події.

Крім того, в обох дослідженнях експерти не встановили місце розташування транспортних засобів на проїжджій частині в момент зіткнення та не спростували фактичні дані, отримані під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , згідно з якими зіткнення сталось в момент здійснення ОСОБА_6 маневру відвороту в напрямку зустрічної смуги руху.

В суді першої інстанції експерти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не змоги переконливо роз`яснити свої висновки та усунути сумніви щодо них.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що вказані висновки поза розумним сумнівом не доводять винуватість ОСОБА_6 у тому, що саме він порушив вимоги п.п. 2.3 б), д), 10.1 Правил дорожнього руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ 110557» під керуванням ОСОБА_9 .

Прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_20 було подано до суду письмове клопотання про призначення судової комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи через наявність розбіжностей у висновках експертів № 30180/19-52/37356/20-52 від 26.03.2021 та № 21-15/21-16 від 22.09.2021, які не вдалось усунути шляхом допитів експертів.

Однак в судовому засіданні суду першої інстанції 16.08.2022 прокурор відмовився від вказаного клопотання та визнав за можливе перейти до судових дебатів.

При цьому суд першої інстанції не вправі був з власної ініціативи призначати відповідну судову експертизу, оскільки у такому випадку взяв би на себе обов`язок сторони обвинувачення щодо збирання доказів винуватості.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а зміст вироку в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказав, що саме ОСОБА_6 виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль «ЗАЗ 110557» під керуванням ОСОБА_9 , не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки за результатами дослідження в ході апеляційного розгляду технічного запису судового засідання Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 з`ясовано, що свідок ОСОБА_14 не бачив на якій смузі руху відбулось зіткнення.

Колегія суддів визнала необґрунтованим клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, оскільки передбачених ч.3 ст.404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні колегія суддів не вбачає, оскільки вони досліджені судом першої інстанції з достатньою повнотою та без порушень вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3