Справа № 522/7880/22
Провадження по справі № 1-кп/522/6606/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

04 листопада 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянин України, росіянина, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298 від 25.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-1, ч. 3 ст. 299, ч. 1 ст.263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000298 від 25.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-1, ч. 3 ст. 299, ч. 1 ст.263 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_4 , який є громадянином України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 68 Конституції України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою сприяння Російській Федерації та її представникам в ослабленні національних інтересів України, суверенітету та територіальної цілісності держави, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, будучи прихильником країни-агресора, а саме Російської Федерації, 25 червня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку, в якому мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України, а також встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, повідомляючи, що Харківська область, яка в той час була тимчасово окупована, місто Харків та місто Одеса належать Російській Федерації та є її частиною. Окрім того, в той же час, ОСОБА_4 запитував у громадян України чи очікують вони «наших», повідомляючи, що «нашими» є армія Російської Федерації.

В цей же час необхідно зауважити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжено Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, і в черговий раз строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб, тобто до 24.08.2022, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ.

Крім того, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовому розслідуванні час та місці невстановленим шляхом, діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав бойові припаси, а саме: один патрон калібру 9 мм («9х18 ПМ»), один великокаліберний патрон, 14,5х114 мм з кулею спеціального призначення та сто п`ять патронів калібру 5,6 мм дрібнокаліберних спортивно-мисливських, які зберігав без передбаченого законом дозволу, за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 25.06.2022 під час проведення обшуку у приміщенні квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції виявлено та вилучено наступні предмети: один патрон, який є боєприпасом калібру 9 мм («9х18 ПМ»), що придатний до стрільби з нарізної вогнепальної зброї; один великокаліберний патрон, який є боєприпасом 14,5х114 мм з кулею спеціального призначення (бронебійно-запальною кулею зразка 1932 р. «Б-32»), призначений до великокаліберних кулеметів конструкції Володимирова (КПВ, КПВТ) та протитанкових рушниць конструкції Дегтярьова (ПТРД) та Симонова (ПТРС), придатний до пострілу; сто п`ять патронів калібру 5,6 мм, які є боєприпасами дрібнокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, що придатні до пострілу.

Таким чином, ОСОБА_4 , незаконно придбав та незаконно зберігав вищевказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу, за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2022 приблизно о 20 годині 45 хвилині ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири, в якій проживає за адресою: АДРЕСА_1 , помітив із вікна своєї квартири безпритульного кота на прізвисько « ОСОБА_8 » з шерстю сіро-білого забарвлення, який в цей час перебував на прибудинковій території вищевказаного будинку поруч із палісадником під вікнами квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку.

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на жорстоке поводження з безпритульною твариною, що належить до хребетних, та позбавлення її життя, нехтуючи існуючими загальнолюдськими моральними правилами і нормами поведінки в суспільстві в частині відношення до тварин, всупереч ст.18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», та п.2.8. Правил утримання тварин у місті Одесі, затверджених Рішенням Одеської міської ради від 05.04.2008 №2476-V, які передбачають вичерпні підстави та порядок умертвіння тварин, діючи активним способом, з хуліганських мотивів, дістав та зарядив кулею типу «Діаболо» калібру 4,5 мм пневматичну пружинно-поршневу нарізну гвинтівку моделі «HATSAN-TORPEDOS 150» (Туреччина) НОМЕР_1 калібру 4,5 мм, яка йому належить, підійшов до відкритого вікна своєї квартири на другому поверсі та здійснив один прицільний постріл у безпритульного кота на прізвисько «Стьопка» з шерстю сіро-білого забарвлення.

Внаслідок пострілу розширювальна куля типу «Діаболо» калібру 4,5 мм, потрапивши у черевну порожнину кота, пробила діафрагму, увійшла у грудну клітину та пробила легеневу артерію, що призвело до кровотечі у грудній порожнині та призвела до смерті безпритульного кота на прізвисько « ОСОБА_8 » з шерстю сіро-білого забарвлення.

31.10.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених - ч. 1 ст. 111-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України; ч. 1 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ч. 3 ст. 299 КК України, за кваліфікуючими ознаками: жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинене з хуліганських мотивів, вчинене активним способом.
Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого.

Під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

- п.3 ч.1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на свідків;

- п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення;

У зв`язку із вищевикладеним, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити з наведених в ньому підстав, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики не обґрунтовані. Окрім цього, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що у ОСОБА_4 є захворювання, які потребують лікування (остеохондроз, гідроцефалія, цукровий діабет 2 типу, полінейропатія нижніх кінцівок та інші). ОСОБА_4 має постійне місце проживання, йому необхідно ходити в магазин та в лікарню, а тому адвокат ОСОБА_6 проси застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 ;

- наявність у підозрюваного ОСОБА_4 постійного місця роботи або навчання;

Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі до 8 років, підозрюваний перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про посередні соціальні зв`язки.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 111-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, який карається позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років;

- ч. 1 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, який карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років;

- ч. 3 ст. 299 КК України, за кваліфікуючими ознаками: жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинене з хуліганських мотивів, вчинене активним способом, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією тварини.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується допустимими доказами у їх сукупності, долученими до клопотання, зокрема: протоколом огляду від 25.06.2022 року, протоколом обшуку від 25.06.2022 року, протоколом огляду від 26.06.2022 року, постановою про визнання речових доказів від 26.06.2022 року, поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.07.2022 року, протоколом огляду предмету віл 26.07.2022 року, протоколом огляду публікації телеграм-каналу у месенджері «Telegram» від 20.07.2022 року, постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 19.08.2022 року, постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 29.08.2022 року, поясненнями свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2022 року.

Щодо існування ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик, який дає достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення нею зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання органу досудового розслідування, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

-незаконно впливати на свідків;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заявлені ризики, на думку слідчого судді, частково заслуговують на увагу.

На думку слідчого судді, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, 2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органу досудового розслідування, та/або суду.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень, найтяжче з яких, відноситься до категорії тяжкого злочину. Санкція найтяжчої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі 8 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваному переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.
Тому, слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.
Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування, та/або суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Органом досудового розслідування був заявлений ризик здійснення впливу на свідків на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , з метою зміни показань у кримінальному провадженні.
Згідно долучених до матеріалів клопотання пояснень свідків, а саме свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , було встановлено, що поведінка гр. ОСОБА_4 є досить агресивною, неспокійною, яка має провокативний характер.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик впливу на свідків існує на даному етапі проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.
Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, їх зухвалість, жорстокість, враховуючи моральні якості підозрюваного, досить високою є вірогідність здійснення впливу на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , з метою зміни ними свідчень у кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ані слідчим, ані прокурором не надано будь-яких письмових документів на підтвердження притягнення підозрюваного ОСОБА_4 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик є недоведеним.

Щодо застосування іншого запобіжного заходу.
Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і поміщення його під цілодобовий домашній арешт.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі проведення досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), а тому можуть виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати резонансність вказаного кримінального провадження, а саме висунутої підозри в частині вчинення кримінального правопорушення який відноситься до категорії «Проти основ національної безпеки України», а саме активних дій, які були вчиненні в період здійснення Україною збройної відсічі терористичному режиму держави-агресора - російської федерації, жорстокість інкримінованого злочину, пов`язаного з вчиненям активних дій, направлених на нелюдське ставлення до безпритульної тварини, що належить до хребетних, та позбавлення її життя, нехтуючи існуючими загальнолюдськими моральними правилами і нормами поведінки в суспільстві в частині відношення до тварин, всупереч ст.18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Окрім цього, враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_21 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Всупереч вказаній нормі, слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Проте, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не може вийти за рамки поданого клопотання та обрати запобіжний захід більш жорсткий, ніж просить орган досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, тримання під вартою у в`язниці, або домашній арешт є позбавленням свободи, виходячи із розуміння пп. «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини.

Домашній арешт є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на обвинуваченого у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються органом Національної поліції завдяки наявним у них силам і ресурсам у взаємодії з органом, уповноваженим на проведення оперативно-розшукової діяльності й органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

А тому, слідчий судддя доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Під час проведення судового засідання з розгляду клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було встановлено, що у гр. ОСОБА_4 є захворювання, які потребують лікування, а саме: остеохондроз, гідроцефалія, цукровий діабет 2 типу, полінейропатія нижніх кінцівок та інших захворювань.

Проте, деякі з медичних довідок датовані 2013-м, 2019-м роками, що не може підтверджувати наявні в них діагнози станом на теперішній час.

Окрім цього, надані стороною захисту медичні документи містять лише констатацію наявності захворювань, проте жодних відомостей про необхідність стаціонарного лікування, що унеможливило б перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом, - слідчому судді стороною захисту не надано.

З досліджених матеріалів клопотання встановлено, що за адресою постійного місця проживання ОСОБА_4 проживає разом з цивільною дружиною, що свідчить про можливість отримання будь-якої допомоги від дружини.

У випадку необхідності відвідування лікаря, підозрюваний може звернутись з відповідною заявою до слідчого, прокурора чи суду з метою надання дозволу на відвідування медичної установи.

У випадку повітряної тривоги, загрози ракетних обстрілів, підозрюваний має право відвідати для власної безпеки підвальне приміщення чи бомбосховище.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-1, ч. 3 ст. 299, ч. 1 ст.263 КК України, 31.10.2022 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 31.12.2022 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання слідчого обставини, а саме що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, офіційно не працевлаштований, проте раніше не судимий, має постійне місце проживання, що свідчить про посередні соціальні зв`язки підозрюваного, враховуючи його роль в кримінальному провадженні, майновий стан, доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на даному етапі проведення досудового розслідування зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, тобто до 31.12.2022 року включно.

Покласти на підозрюваного обов`язки строком до 2 (двох) місяців в межах строку досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області за першою вимогою у розумні строки;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 ;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, а саме:

1. ОСОБА_9 ;

2. ОСОБА_10 ;

3. ОСОБА_11 ;

4. ОСОБА_12 ;

5. ОСОБА_13 ;

6. ОСОБА_14 ;

7. ОСОБА_15 ;

8. ОСОБА_16 ;

9. ОСОБА_17 ;

10. ОСОБА_18 ;

11. ОСОБА_19 .

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 04.11.2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , контроль за виконанням на прокурора процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_22 .
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 08.11.2022 року о 12:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя:

ОСОБА_23