Номер провадження: 11-сс/813/89/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2023 року, з визначенням застави в розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 850 826 грн., а в разі її внесення з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, 24.02.2022 року Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну та з причин введення на території України воєнного часу порядок перетину кордону для громадян України регламентується наступними нормативними документами: Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 /2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24.02.2022; № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», Законом України «Про порядок виїзду в України і виїзду в Україну громадян України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 23) Законом України «Про правовий режим воєнного стану «Правилами перетинання державного кордону України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39,41-44,53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правових режим воєнного стану. Крім іншого обмежується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Пунктом 6 ч. 1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлює особливий режим виїзду і виїзду, обмежування свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

На період воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18-60 років, обмежено виїзд за межі України.

Перетнути кордон у період воєнного стану можуть категорії чоловіків визначені законодавством, а саме, які мають посвідчення про відстрочку від призиву та повідомлення про зарахування на спеціальний військовий облік, або висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби особи, які на утриманні мають трьох і більше дітей віком до 18 років, які самостійно виховують дітей віком до 18 років, які на утриманні мають дитину з інвалідністю, ті хто є усиновителями, опікунами, або чиї близькі родичі загинули або зникли безвісти під час проведення антитерористичної операції.

З причин ситуації, що виникла у країні особи морської професії по теперішній час не мають можливості для працевлаштування на іноземних судах та зазначена категорія осіб втратила можливість укладення відповідних договорів можливість отримання заробітку для утримання сімей та незважаючи на прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 № 992 про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України, стосовно права перетину державного кордону України, стосовно громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах досі зазначений механізм не працює та до теперішнього часу оформлення дозволів на виїзд зазначеним особам не видається.

Зазначені обставини сприяли вчинену численних фактів організації незаконних переправлень осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення особам чоловічої статі підроблених медичних документів, у подальшому довідок військової - лікарської комісії, посвідчень про непридатність останніх до військової служби та неможливість мобілізації у воєнний час, що надавало змогу для перешкодного перетину державного кордону України.

Приблизно в липні 2022 року, більш точна дата під час слідства не встановлена громадянин України ОСОБА_10 з причин того, що його професія пов`язана з укладанням та виконанням умов контрактів на іноземних судах в якості матроса 1 класу, почав цікавитись наявністю правових підстав для його виїзду за межі території України та подальшого працевлаштування.

Він інших невстановлених слідством осіб морської професії йому стало відомо про існування громадської організації «Українське об`єднання моряків» (, юридична адреса: 65006 Одеська область, м. Одеса, вул. Маловського,10), головою якої є громадянка України ОСОБА_11 .

Метою створення зазначеної організації є захист прав українських моряків, надання допомоги, консультації щодо отримання морських документів згідно з Міжнародною конвенцією та інше.

При цьому, також зі слів інших осіб йому стало відомо, що вступ до вказаної організації складає одиничний внесок у розмірі 1500 гривень.

Після здійснення членського внеску, особа член зазначеної організації має переваги у вигляді знижки при отримання сертифікатів про проходження навчальних курсів, свідоцтв про підвищення кваліфікації, свідоцтв фахівців, що видаються ТОВ «Навчальний центрі фахівців морського транспорту», крім того, кожного члена зазначеної організації включають до зачиненої групи у мобільному додатку «Телеграмм», де здійснюється обговорювання питань, щодо діючого законодавства, яке безпосередньо стосується осіб морської професії, вимог міжнародного права, напрямків діяльності, досягнень зазначеної громадської організації та інших питань, що можуть бути цікавими та корисними для зазначеної категорії осіб.

Також, від інших осіб ОСОБА_10 стало відомо, що у зазначеній приватній групі додатку «Телеграмм» громадянкою ОСОБА_11 обговорюються питання щодо надання допомоги у отриманні так званого «білого білету», тобто документу на підставі якого особа нібито у зв`язку з наявною хворобою не є придатною до військової служби та має можливість виїзду за межі України.

При цьому, громадянка ОСОБА_11 з метою дотримання конспіративних вимог, запобігаючи притягнення її до кримінальної відповідальності, не здійснює обговорення нюансів вирішення зазначеного питання з незнайомими особами, а веде розмови лише з особами що, повідомляють кодове слово «ОСОБА_29».

З`ясувавши для себе корисність членства у громадянський організації «Українське об`єднання моряків» () ОСОБА_10 вступив до неї шляхом внесення відповідного грошового внеску.

В подальшому 12.07.2022 у денний час, з метою з`ясування питань можливості виїзду за межі України та подальшого працевлаштування на іноземних судах, ОСОБА_10 прибув до офісного приміщення ГО «Українське об`єднання моряків», за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 та звернувся безпосередньо до громадянки ОСОБА_11 .

З метою введення відвертої розмови за порадою невстановлених осіб морської професії він назвав кодове обумовлене слово «ОСОБА_29» та поцікавився можливістю організації його виїду за межі України.

В свою чергу, ОСОБА_11 почувши обумовлене слово на умовах збереження конспірації, записала контактний номер телефону ОСОБА_10 НОМЕР_1 та пообіцяла, що найближчим часом з ним зв`яжуться відповідні особи та повідомлять умови вирішення зазначеного питання.

Далі, того ж дня, ОСОБА_11 переслідуючи корисливі наміри, під час особистої зустрічі про наявність особи, що має намір виїхати за межі України з метою укладання договору про працю на іноземних судах та розраховує значною сумою грошових коштів, які зможе сплатити за вирішення зазначеного питання, повідомила громадянину ОСОБА_12 , а останній в свою чергу звернувся до невстановленої на даний час особи на ім`я ОСОБА_13 , яка організовує вирішення питання виїзду за межі України осіб чоловічої статі, що підлягають мобілізації до ЗС України шляхом виготовлення їм тимчасових посвідчень про непридатним до військової служби.

Далі, діючи разом та за попередньої змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_11 передала ОСОБА_12 контактний номер телефону ОСОБА_14 .

У той же день, біля 18.00 годин, дійсно згідно обіцянки останньої на контактний номер телефону НОМЕР_1 ОСОБА_10 надійшло повідомлення він невідомого абонента НОМЕР_2 наступного змісту: «Добрый вечер, по билету ваш номер дали 6.5 отсрочка 7.8 билет».

В свою чергу, ОСОБА_10 почав спілкування з зазначеним абонентом, з`ясовуючи питання чи надає відстрочка право виїду за кордон.

На це абонент НОМЕР_2 надіслав повідомлення наступного змісту «Да, конечно Вы можете выехать в любое время в течении 6 месяцев и заехать Все моряки выбирают лучше первый вариант».

ОСОБА_10 відповів, що про існування відстрочки йому нічого не відомо та не зрозуміло, як саме це буде виглядати.

Абонент йому відповів повідомленням наступного змісту: «По состоянию здоровья (которое никак не повлияет на вашу профессию) Вам дается отсрочка Все так же как при билете».

ОСОБА_10 поцікавився, чи дійсно так званий «білий билет» надає повне звільнення від армії, на що йому відповіли, що так.

Далі, він запитав дозволу на здійснення дзвінка та особистого спілкування наступного ранку на, що абонент погодився.

Наступного дня, згідно домовленості, ОСОБА_10 зателефонував за допомогою додатку «Viber» абоненту НОМЕР_2 та під час розмови відповів, що не є переселенцем, не має захворювань, раніше відстрочок не робив, військової кафедри у вузі який він закінчував не мав та законних підстав для виїзду не має, та мешкає він на території, що обслуговує воєнкомат Малиновського району м. Одеси.

24.10.2022 року невідомий абонент призначив йому зустріч на 25.10.2022 у ранковий час біля ЖК «Море», що розташоване по вул. Львівська у м. Одесі.

При цьому, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір звернулась до свого знайомого ОСОБА_16 з проханням зустрітися з ОСОБА_10 та запевнити його у надійності та гарантованому вирішенні так званого питання - безперешкодного виїзду за межі України, повідомивши про виїзд таким чином численних знайомих та родичів, та забрати у останнього особисті документи та грошові кошти на, що останній погодився.

У призначений час до ОСОБА_10 прибув на зустріч ОСОБА_16 , а саме до приміщення кафе під назвою «Буратино».

На вказаній зустрічі ОСОБА_16 висловив бажання оглянути особисті документи ОСОБА_10 а саме: військовий квіток, фотокартки, ксерокопію паспорта громадянина України, довідку про надання ідентифікаційного коду.

На що ОСОБА_10 передав останньому для огляду зазначені документи.

Далі, ОСОБА_16 повідомив про необхідність передачі 7500 доларів США, нібито саме цю суму зі слів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повинен передати для вирішення питання щодо виготовлення документів, що надають право для безперешкодного виїзду за межі України у воєнний час, тобто на перетин державного кордону.

В свою чергу ОСОБА_10 повідомив, що на теперішній час він не розраховує на зазначену суму грошових коштів та вона є для нього значною, на що ОСОБА_16 повідомив, що у такому разі документи йому не потрібні та коли останній буде готовий розрахуватися він зможе йому за телефонувати.

При цьому, ОСОБА_16 заспокоїв ОСОБА_10 , висловившись про те, що таким чином вони не одноразово організовували переправлення осіб через державний кордон України, на підставі виготовлених таким чином документів та будь - яких проблем з перетином кордону нібито не виникало.

У той же день, знаходячись у офісі ГО «Українське об`єднання моряків», з питань з`ясування вимог отримання освітніх документів у Єстонії, під час випадкової зустрічі з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повідомив останній про зустріч що сталась між ним та ОСОБА_16 та висловив хвилювання з приводу передачі значної дня нього суми грошей незнайомим особам, на що ОСОБА_11 відповіла, що звернутися до них запропонувала нібито не стороння особа, маючи на увазі що це і є гарантії.

Через декілька днів ОСОБА_10 в черговий раз зателефонував невстановлений абонент НОМЕР_2 та призначив йому зустріч на 10.11.2022 біля 17.00 годин біля приміщення торгового центру «Сіті центр» за адресою: проспект Небесної сотні, 2 у м. Одесі.

При цьому, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір звернулась до свого батька ОСОБА_7 , з проханням зустрітися з ОСОБА_10 забрати у останнього особисті документи та грошові кошти та запевнити його у надійності та гарантованому вирішенні так званого питання - безперешкодного виїзду за межі України, шляхом виготовлення тимчасового посвідчення про непридатність до військової служби, на що останній погодився вступив таким чином в злочинну змову.

У призначений час, ОСОБА_10 прибув на місце де його зустрів ОСОБА_7 , який запропонував передати йому заздалегідь обумовлені документи, а саме: військовий квіток, копію паспорта громадянина України, копію паспорта щодо надання ідентифікаційного коду, фотокартки, необхідні для виготовлення документів, що стануть підставою для подальшого незаконного перетину державного кордону України у воєнний час та грошові кошти в сумі 7800 доларів США.

ОСОБА_10 відповів, що йому раніше озвучували про необхідність передачі меншої суми у розмірі 7500 доларів США, на що ОСОБА_7 переслідуючи корисний намір відповів, що це не є проблемою він сьогодні передає 7500 доларів США, а решту грошових коштів у сумі 300 доларів США ОСОБА_10 повинен буде перерахувати на його іменну розрахункову картку «Ощадбанку», при цьому ОСОБА_7 надав її реквізити.

В свою чергу, ОСОБА_10 за допомогою власного телефону зробив фотознімок розрахункової картки на ім`я ОСОБА_7 та хвилюючись передати грошові кошти та документи сторонній особі поцікавився знайомством його з ОСОБА_11 на, що останній відповів, що з усіма він знайомий у тому числі з ОСОБА_11 , на прохання якої він і прибув.

Далі, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 7500 США, що згідно курсу НБУ склало 274 200 грн. та документи пообіцявши передзвонити ОСОБА_10 та повідомити заздалегідь його подальші дії, щодо відвідування медичних закладів та інших офіціальних установ.

Наступного дня, тобто 11.11.2022 року від ОСОБА_7 на контактний номер телефону ОСОБА_10 надійшло повідомлення від невстановленого абонента НОМЕР_2 про те, що перерахування додаткових коштів не потрібно, нібито для нього зробили знижку.

14.11.2022 року від зазначеного абонента за допомогою додатку «Вайбер» надійшло повідомлення з запискою виконаною рукописним текстом номера телефону НОМЕР_3 та вказівкою анкетних даних ОСОБА_17 та дати та часу необхідності здійснення дзвінка, а саме в понеділок у 10 ранку, як в подальшому стало відоме ОСОБА_18 .

Про необхідність зв`язку ОСОБА_10 саме з зазначеною особою повідомив ОСОБА_11 громадянин ОСОБА_12 , оскільки зазначений контакт йому надала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_13 на початку оговорювання питання виготовлення документів, що містять не відповідаючи дійсності відомості та надають можливість перетину державного кордону у військовий час.

У призначений час ОСОБА_10 зателефонував вказаній особі, тобто громадянину ОСОБА_19 з отримання від нього подальших інструкцій.

В ході телефонної розмови ОСОБА_18 поцікавився віком ОСОБА_10 та наявністю будь-яких захворювань та, отримавши відповідь що будь - яких скарг на стан здоров`я ОСОБА_10 не має повідомив про необхідність надіслати йому фотокартку першої сторінки свого паспорту громадянина України, що містить анкетні дані та написати «спина», з метою виготовлення медичних документів, в які будуть внесені невідповідні дійсності відомості, щодо існування хвороби, яка не дозволяє бути придатним для військової служби, що він і зробив.

В той же день, біля 11.20 годин ОСОБА_10 з контактного номеру телефону НОМЕР_4 зателефонував громадянин ОСОБА_20 та повідомив, що він є кур`єром та призначив зустріч через годину біля будинку № 14 по вул. Ніжинська у м. Одесі.

В призначений час на обговорюваному місці ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_20 не заповнений бланк акту дослідження стану здоров`я, а також медичне направлення № 1924 на його ім`я виписане ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), з вигаданим діагнозом «Сколіоз. Остеохондроз», тобто установи якої ОСОБА_10 за отриманням направлення не звертався та не відповідаючим дійсності діагнозом останнього.

При цьому, ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_20 під час відшукання саме належної ОСОБА_10 документації переглянув велику кількість аналогічних направлень на ім`я інших осіб.

Далі зазначена особа надала ОСОБА_10 контактний номер телефону невстановленій слідством особи на ім`я ОСОБА_21 НОМЕР_6 та повідомила про необхідність надіслання на вказаний номер своїх анкетних даних, що останній і зробив.

У той же день, ОСОБА_10 повідомили про необхідність прибуття наступного дня з ранку, з отриманими документами до Одеської міської лікарні № 11, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробьойва, 9, що він зробив.

У вказаному медичному закладі, діючи за порадами та вказівками зазначених осіб, ОСОБА_10 звернувся до медичного працівника ОСОБА_22 , якій направив його для здійснення ренгензнимку спини та грудного відділу.

22.11.2022 року за попередньою домовленістю ОСОБА_10 знову зустрівся з ОСОБА_20 біля приміщення ТЦ «Сіті центр» та передав йому акт обстеження № 16834 отриманий раніше у Одеській міській лікарні № 11, в якому містився запис, про те, що нібито пацієнт скаржився на болі у груді та поперековому відділу хребта та нібито пройшов обстеження в зазначеному лікувальному закладі.

При цьому, ОСОБА_10 поцікавився у ОСОБА_20 які саме больові відчуття має вказане захворювання та які ліки при цьому вживаються, зазначивши, що з вказаною хворобою він не знайомий та в дійсності її не має.

На це, ОСОБА_20 заспокоїв останнього, пояснивши, що військові не розуміються у медицині у зв`язку з чим будь-яких питань при перетині кордону України ОСОБА_10 ставити не будуть, а у подальшому його проінформують, що саме відповідати, у разі надходження питань при перетині державного кордону України.

Після виготовлення документів на ім`я ОСОБА_10 , які містять не відповідні дійсності відомості щодо існування хвороби в наслідок якої останній не придатний до військової служби та має підстави для безперешкодного перетину державного кордону, ОСОБА_12 отримав їх від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 та при невстановлених слідством обставинах під час особистої зустрічі передав їх ОСОБА_11 .

В подальшому 07.10.2022 біля 13.00 год. ОСОБА_10 згідно попередньої домовленості з абонентом НОМЕР_2 прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 куди за проханням ОСОБА_11 привіз необізнаний про злочинні наміри зазначених осіб таксист, документи що надають право для безперешкодного виїзду у воєнний час за межі України та забезпечать його перетин державного кордону, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_5 від 25.11.22 видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що ОСОБА_10 визнаний непридатним до військової служби за ст.64Б гр. ІІ, наказ МОУ № 402-2008 та довідку військової - лікарської комісії від 15.11.2022 про його непридатність на тих же підставах.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Старший слідчий з ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_23 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 850 826 грн., а в разі її внесення з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, ризиків, передбачених п.п.1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, вищевказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 лютого 2023 року, з визначенням розміру застави.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник подала на неї апеляційні скаргу в якій зазначає про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно її підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Зокрема, захисник зазначає про те, що слідчий суддя при ухваленні рішення поверненого оцінив докази у провадженні.

Також, захисник звертає увагу на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого та необґрунтованість визначеної суми застави.

Крім того, захисник зазначає про те, що сама тяжкість покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, апелянт вказує про те, що слідчим суддею не в повній мірі були враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання де проживає разом з дружиною та матір`ю, яка потребує постійного догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження 14 грудня 2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а 15 грудня 2022 року його повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме: - рапортом працівників 4 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 22.08.2022 року; - повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 17.10.2022 року; - протоколами допиту свідка ОСОБА_24 від 31.08.2022 року; від 13.10.2022 року; від 01.11.2022 року; від 11.11.2022 року; від 16.11.2022 року ; від 13.07.2022 року; від 23.11.2022 року; від 07.12.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 08.12.2022 року; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_25 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14.12.2022 року; - протоколом обшуку буд. АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 ; - протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_12 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 14.12.2022 року; - протоколом за результатами проведення НСРД від 28.10.2022 року відносно громадянина ОСОБА_16 ; - протоколом за результатами проведення НСРД від 14.11.2022 року відносно ОСОБА_7 ; - іншими матеріалами досудового розслідування.

Зазначені докази, як кожний оремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Так, цілком обґрунтовано слідчий суддя при прийнятті рішення врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, відповідальність за який передбачає позбавлення волі до 9 років, має постійне місце проживання, за яким проживає разом із дружино та матір`ю, яка є інвалідом І групи, офіційно не працює, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела доходу, хоча і є одруженим, однак підозрюється у вчиненні даного злочину у співучасті з своєю дочкою, що вказує на відсутність у нього осіб, які б мали на нього визначальний й вплив з матою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, вказане кримінальне провадження є складним, а тому є підстави вважати що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інші злочини, або продовжити.

Оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, колегія суддів вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченої наслідків переховування у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

В ході проведення досудового розслідування окремі речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваного. Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування. На даний час досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, а тому вказаний ризик наявний та має високу вірогідність.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, як вбачається з пояснень прокурора, в ході проведення досудового розслідування були вилучені ряд документів та техніку, на яких містяться відомості про те, що рядом осіб, разом із ОСОБА_11 , планувалось вчинення інших злочинів, готувались нові документи для інших осіб, які б надали можливість перетинати кордон України, а тому орган досудового розслідування буде ще встановлювати факти вчинення нових злочинів та причетних до них осіб. Виконання усіх необхідних дій щодо підготовки документів, взаємодії осіб, які можуть бути причетними до їх виготовлення, латентність вчинення вказаних дій, свідчать про триваючий характер вчиненого злочину. Наведені обставини свідчать про тривалість вчинення злочину, можливість підозрюваного ОСОБА_7 продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється станом на теперішній час.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених п.п. 1 -5 ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, зважаючи на що є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували існування ризиків, зазначених в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та достатнім для попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень та забезпечення його належної процесуальної поведінки та, в свою чергу, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки останній не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, слідчим суддею прийнято рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Безпідставними є посилання захисник і про необґрунтованість визначеного слідчим суддею розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вихід за межі розміру застави належно обґрунтований та мотивований в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, саме такий розмір застави, на переконання колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.

Істотних порушень вимого КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, зважаючи на що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2023 року, з визначенням застави в розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 850 826 грн., а в разі її внесення з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - без змін.

Ухвала набуває законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28