Провадження № 1-кп/554/513/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 р. Октябрськийрайонний суд м.Полтави у складі
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не змінилися підстави, які враховувалися для обрання запобіжного заходу на досудовому слідстві і збереглися ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а в задоволені клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину.
Станом на даний час розгляд кримінального провадження не закінчено, свідки не допитані.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у цьому Кодексі, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»),
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.
Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, у тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду і відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків.
За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, в тому числі ризик переховування обвинуваченого від суду, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи сторони захисту.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, на особисте зобов`язання, а також на інші більш м`які запобіжні заходи, в зв`язку з чим відмовляє у вказаному клопотанні сторони захисту.
Захисник в судовому засіданні також заявив клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_6 в режимі відеоконференції та доручити проведення відеоконференції Київському районному суду м. Харкова.
Відповідно до ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.
З метою необхідності забезпечення безпеки осіб, забезпечення своєчасного розгляду справи та необхідності вжиття заходів для забезпечення оперативності судового провадження, суд вважає за необхідне проводити судові засідання в режимі відеоконференції.
Захисником обвинуваченого також заявлено клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та витребувати судову справу №640/9704/18; 1-кп/953/198/20 у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001822 від 24.04.2018 р., за №0004207 від 04.10.2018 р. та за №002979 від 07.06.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться у володінні Київського районного суду м. Харкова, в обґрунтування клопотання зазначив, що зазначені матеріали кримінального провадження містять інформацію щодо імовірності тиску прокурора ОСОБА_3 на потерпілого ОСОБА_7 підстав проведення обшуків, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінальному провадженні.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника виходячи з наступного.

Статтею 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно з нормами ст. 160 КПК України сторонни кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів.
Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, суд вважає необхідним клопотання захисника задовольнити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 159-165, 331, 336 КПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 23.12.2022 року.

Провести розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Доручити проведення відеоконференції Київському районному суду м. Харкова.
Надати захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів для виготовлення копій документів з судової справи №640/9704/18; 1-кп/953/198/20 у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001822 від 24.04.2018 р., за №0004207 від 04.10.2018 р. та за №002979 від 07.06.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться у володінні Київського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення через Октябрський районний суд м. Полтава до Полтавського апеляційного суду.

Суддя - ОСОБА_1