Справа № 463/9033/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/230/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «ГЕОМАКС» на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти, а саме усі види валют, які знаходяться на рахунках юридичних осіб в наступних банківських установах:

?Філія - Полтавське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (МФО 331467, ідентифікаційний код юридичної особи 09331508), юридична адреса: 36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 63А:

- НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , які належать ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» ();

?Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (МФО 300528, ідентифікаційний код юридичної особи 21685166), юридична адреса: 01033,

м. Київ, вул. Жилянська, 43:

- НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 , які належать ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» ();

?Акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 300465, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129), юридична адреса: вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001:

- НОМЕР_9 , який належить ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» ();

?Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (МФО 320478, ідентифікаційний код юридичної особи 23697280), юридична адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська,1:

- НОМЕР_10 , який належить ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» ();

?Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (МФО 334851, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829), юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4:

- НОМЕР_11 , який належить ТОВ «Геомакс» ();

?Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (МФО 351005, ідентифікаційний код юридичної особи 09807750), юридична адреса: 04070,

м. Київ, вулиця Андріївська, 2/12:

- НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 , які належать ТОВ «Геомакс» ().

Зупинено видаткові операції по вищевказаних рахунках за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди, по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків пов`язаних з виплатою заробітної плати.

В решті клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «ГЕОМАКС» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року, скасувати зазначену ухвалу слідчого судді в частині накладення арештів на кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ГЕОМАКС» і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання в цій частині.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам процесуального закону щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Зазначає, що судом не дотримано права товариства на участь у судовому розгляді питання про арешт майна та не забезпечено участі його представника при розгляді клопотання. Вважає, що зі змісту ухвали, слідчий суддя формально послався на наявність передбачених ч.2 ст. 172 КПК України підстав для розгляду клопотання слідчого без виклику особи - володільця майна (коштів).

Вказує, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили, що належні ТОВ «ГЕОМАКС» кошти, які знаходяться на банківських рахунках, набуті кримінально-протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зауважує, що безготівкові кошти, що знаходяться на рахунках, не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами (індивідуально визначеними об`єктами), відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому, на думку апелянта, накладений слідчим суддею арешт на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується із заявленою метою збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.

Наголошує, що слідчим суддею також не зроблено аналізу доводів щодо накладення арешту на кошти з метою забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації майна, про що вказано у клопотанні слідчого.

На думку апелянта, слідчим суддею не взято до уваги що у кримінальному провадженні стосовно товариства не вносилися відомості до ЄРДР як про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, щодо нього не здійснюється досудове розслідування, а також на момент вирішення питання про арешт майна стороною обвинувачення не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень посадовими особами товариства.

В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, копія оскаржуваної ухвали була отримана апелянтом лише 20.02.2023.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце його проведення. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, представника власника майна ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до пункту 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001477 від 24.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами правоохоронних та контролюючих органів за попередньою змовою зі службовими особами ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (), які, діючи всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для третіх осіб, запровадили протиправну схему реалізації відходів сухої магнітної сепарації, отриманих в результаті дроблення та збагачення залізистих кварцитів в якості щебеневої сировини суб`єктам господарювання, яка не зазначена в спеціальному дозволі та не передбачена метою вказаного дозволу на користування надрами, внаслідок чого інтересам держави завдано тяжких наслідків та за фактом здійснення незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно наказу Державного бюро розслідувань № 120-дск від 01.03.2022 місцем здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань з 01.03.2022 на період дії воєнного стану визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові.

Відповідно до листа Верховного суду від 25.05.2022 № 186/0/158-22 клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження першого та другого відділів Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а також першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань підсудні Личаківському районному суду м. Львова, а клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій підсудні Львівському апеляційному суду.

В ході досудового розслідування встановлено, що ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» () проводить роботи з видобування залізних кварцитів Горішнє-Плавнинсько-Лавриківської ділянки надр розташованого на території Кременчуцького району Полтавської області в межах спецдозволу на користування надрами №102 від 29 липня 1997 року. За результатами дроблення та збагачення видобутих залізних кварцитів отримуються відходи сухої магнітної сепарації, право на реалізацію яких у ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» відсутнє. Водночас, вказане підприємство упродовж 2021-2022 років здійснило реалізацію відходів сухої магнітної сепарації отриманих в результаті дроблення та збагачення залізистих кварцитів на суму більше 49 мільйонів гривень підконтрольним суб`єктам господарювання. Для реалізації протиправного механізму керівництво ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» було залучено підконтрольне ТОВ «Геомакс» (), за допомогою якого відходи сухої магнітної сепарації реалізовувались по мінімальній ціні

30-50 грн. за тонну в рамках договорів поставки під виглядом «нефракційного відсіву». Отримані внаслідок реалізації кошти були виведені з обігу, розподілені та привласнені між учасниками протиправної схеми.

Окрім цього, у ході проведення планової перевірки Південним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України, актом перевірки від 13.07.2021 №74/1012-П були виявлені порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, а саме, в рамках спецдозволу на користування надрами №1012 від 29.07.1997 ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» підтверджено реалізацію відходів сухої магнітної сепарації отриманих в результаті дроблення та збагачення залізистих кварцитів в якості щебеневої сировини суб`єктам господарювання, яка не зазначена в спеціальному дозволі та не передбачена метою спеціального дозволу на користування надрами. Таким чином, ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» в порушення вимог статей 19, 24 Кодексу України про надра здійснює реалізацію мінеральної сировини (відходів сухої магнітної сепарації, отриманих в результаті дроблення та збагачення залізистих кварцитів Горішнє-Плавнинсько-Лавриківської ділянки надр) в якості щебеневої сировини не маючи при цьому дозвільного документу - спеціального дозволу на користування надрами.

В ході досудового розслідування оперуповноваженим СБУ на виконання доручення слідчого встановлено, що ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» використовує наступні банківські рахунки для реалізації протиправного механізму:

- НОМЕР_1 , Філія - Полтавське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 331467;

- НОМЕР_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», МФО 300528;

- НОМЕР_9 , Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», МФО 300465;

- НОМЕР_14 , Казначейство України, МФО 899998;

- НОМЕР_6 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», МФО 300528;

- НОМЕР_7 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», МФО 300528;

- НОМЕР_8 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», МФО 300528;

- НОМЕР_10 , Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», МФО 320478;

Водночас, ТОВ «Геомакс» використовує наступні банківські рахунки для реалізації протиправного механізму:

- НОМЕР_11 , Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», МФО 334851;

- НОМЕР_12 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», МФО 351005;

- НОМЕР_13 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», МФО 351005;

- НОМЕР_15 , Казначейство України, МФО 899998.

Крім того, встановлено, що на вищезазначених поточних банківських рахунках, які відкриті у вказаних банківських установах, зберігаються кошти, які набуті кримінально-протиправним шляхом та отримані юридичними особами, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, 23.12.2022 вмотивованою постановою слідчого грошові кошти на вказаних банківських рахунках визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001477.

23.12.2022 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань підполковника ДБР ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001477 прийнято процесуальне рішення про визнання речовими доказами кошти, а саме усі види валют, які знаходяться на рахунках юридичних осіб у вказаних у клопотанні банківських установах, оскільки на вищезазначених поточних банківських рахунках, які відкриті у вказаних банківських установах можуть зберігатись кошти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України.

26.12.2022 заступник начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів НПУ та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вказані в клопотанні грошові кошти, а саме усі види валют, які знаходяться на рахунках юридичних осіб у вказаних в клопотанні банківських установах.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також, згідно ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, на думку колегії суддів, слідчий суддя оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, а також те, що вказані у клопотанні грошові коштивизнано речовим доказом та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту на зазначені в клопотанні грошові кошти, а саме усі види валют, які знаходяться на рахунках юридичних осіб у вказаних в клопотанні банківських установах.

Задовольняючи частково дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0001477 від 24.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог статей 170-173 КПК України, врахувавши при цьому обставини, наявність з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, зробив обґрунтований висновок про необхідність накладення на зазначене в клопотанні прокурора майно, яке на момент звернення з клопотанням відповідало критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речового доказу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що не знайшли свого підтвердження твердження апелянта про те, що грошові кошти, на які накладено арешт оскаржуваною ухвалою не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки таке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001477 від 24.10.2022.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також є доказами вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а тому з метою збереження речових доказів, обґрунтованими є покликання прокурора на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно.

Таким чином, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «ГЕОМАКС» висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на майно не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та обґрунтованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «ГЕОМАКС» строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «ГЕОМАКС» - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: