Справа №295/7187/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0006797 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчак Житомирського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , пенсіонера, розлученого, раніше не судимого,

за ст.ст. 125 ч. 1, 125 ч. 2, 122 ч. 1, 128 КК України,

з участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акуту 30.11.2014 ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , близько 17 години вступив в словесний конфлікт з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , під час якого умисно наніс останній тілесні ушкодження у вигляді ударів рукою в обличчя, по тулубу, чим було завдано потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, лівій верхній кінцівці та грудній клітці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Також, 02.05.2015 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , близько 19 години, піднявся на другий поверх будинку, та зайшовши у кімнату до своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , розпочав з останньою словесний конфлікт. Після цього, продовжуючи вказаний конфлікт, почав підніматись по сходах на третій поверх. При цьому, ОСОБА_10 йшла слідом за ним. Піднявшись на декілька сходинок, ОСОБА_5 розвернувся обличчям до потерпілої та, проявляючи злочинну недбалість, яка виразилася у тому, що він, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, руками штовхнув останню в область грудей, від чого ОСОБА_10 впала на підлогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді косих переломів середньої третини тіла великогомілкової кістки із зміщенням уламків на 1/3 ширину кістки та нижньої третини тіла малогомілкової кістки з невеликим зміщенням уламків, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім того, 01.10.2015 ОСОБА_5 , перебуваючи у ванній кімнаті за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , близько 18 години вступив в словесний конфлікт з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , під час якого умисно наніс останній тілесні ушкодження у вигляді ударів рукою в обличчя, по верхніх кінцівках, чим було завдано потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою правого ока легкого ступеню у вигляді синця правої половини обличчя, який відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та 4 округлих синців на обох верхніх кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Крім того, 06.05.2016 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , близько 18 години вступив в словесний конфлікт з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , під час якого почав хапати за обидві руки потерпілої та в подальшому наніс останній умисні тілесні ушкодження у вигляді ударів рукою в обличчя та кулаком в плече правої руки, внаслідок чого потерпілій було завдано умисні тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, а також закритої тупої травми правого плечового поясу у вигляді синця по передній поверхні правого плечового суглобу та розриву зв`язок акроміально-ключичного з`єднання, яка відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.ст. 125 ч.1, 125 ч.2, 128, 122 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

По епізоду 30.11.2014року.

Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 30.11.2014 ближче до вечора приїхав додому, зайшов у двір та почув крики з гаражу. Зайшов до гаражу і побачив, що потерпіла, тримаючи доньку за плаття в районі грудей таскала її по всьому гаражу, при цьому потерпіла наносила удари доньці. Він розборонив їх і від доньки дізнався, що донька фотографувала матір, яка у гаражі пила вино, у зв`язку з цим між ними виник конфлікт, під час якого саме потерпіла била доньку, а остання ударів матері не наносила. Він викликав поліцію, потім з донькою їздили до відділу поліції, де донька писала заяву. Ще до приїзду поліції, приблизно через 30 хвилин, після конфлікту між потерпілою і донькою, прийшла сестра потерпілої ОСОБА_11 , потім були працівники поліції. Ствердив, що в цей день конфліктів з потерпілою не було, жодних ударів не наносив, а лише розборонив доньку і потерпілу. Також зазначив, що в його присутності потерпіла не падала, крові на ній не було, як і не було будь-яких видимих тілесних ушкоджень. Також показав, що цього дня ніхто швидку допомогу не викликав. Коли з донькою повернувся додому, потерпілої не було, остання вдома не ночувала.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що 30.11.2014 була в кладовці, забігла донька з відеокамерою, у зв`язку з цим з донькою почався словесний конфлікт, під час якого вона кинула в сторону доньки приправи, які тримала в руці. В цей час зайшов обвинувачений, почав бити її руками по обличчю, хапав за руки, за волосся, наніс близько 5-7 ударів по обличчю, порвав вухо, через що почала йти кров і обвинувачений припинив наносити удари. Вона зателефонувала сестрі ОСОБА_11 , попросила приїхати до неї. Приїхала поліція, яку вона не викликала і в цей день пояснення поліції не надавала, заяву не писала, швидку не викликала, до лікарні не зверталася. Медичну допомогу їй надала сестра ОСОБА_11 . Наступного дня написала в міліції заяву і була направлена на експертизу. В цей день спиртні напої не вживала.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вдень була у сестри ОСОБА_13 , перебували у підвалі, куди зайшов Шавурський та вдарив потерпілу по щоці, внаслідок чого відлетіла сережка з вуха, вона їх розборонила. На обличчі був слід від долоні, почервоніння, чи викликали поліцію не пам`ятає. Коли була ця подія вона не пам`ятає. Також показала, що їй зателефонувала потерпіла та попросила приїхати, це було пізно вечором, вона приїхала, вже були працівники поліції, потерпіла розповідала, що обвинувачений її побив, бачила на шиї сестри подряпину, на щоці велику червону пляму. Сестра також повідомляла, що цьому передував словесний конфлікт із донькою, а потім обвинувачений її вдарив.

Свідок ОСОБА_14 підтвердила покази обвинуваченого, а саме щодо конфлікту з матір`ю та його припиненні у зв`язку з появою батька, який їх розборонив, внаслідок дій матері вона мала синці, викликала поліцію, в послідуючому написала заяву в поліцію.

Також на обґрунтування обвинувачення суду надано висновок судово-медичного експерта № 2889 від 01.12.2014, згідно якого у потерпілої виявлено синці на обличчі, лівій верхній кінцівці та грудній клітці (т.1 а.с.105); висновок експерта № 821 від 21.04.2017 (т.1 а.с.111); слідчий експеримент від 15.12.2016 за участю потерпілої ОСОБА_10 (т.1 а.с.145).

Показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 щодо наявності у потерпілої конкретних ушкоджень, про які вони повідомили суду, а саме розірване вухо, спростовуються висновком експерта щодо локалізації та кількості виявлених при огляді тілесних ушкоджень, що у свою чергу дає сумніви у правдивості показань потерпілої та даного свідка.

Відповідно до вимог ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Проводячи зазначену слідчу дії слідчий повинен вжити заходів до того, щоб забезпечити відповідність умов тим, які були в момент розслідування події тощо.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні слідчого експерименту від 15.12.2016 він був проведений в рамках кримінального правопорушення № 0006797 від 30.11.2014 (т.1 а.с.145), а як вбачається з витягу ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_10 від 01.12.2014 внесено до ЄРДР 01.12.2014 за № 0006797. Отже слідчий експеримент проводився по неіснуючому кримінальному провадженні.

Крім того, в графі поняті, не зазначено адресу одного з понятих та відсутні підписи обох понятих, про роз`яснення їм прав і обов`язків.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколу він нібито проводився за участю потерпілої ОСОБА_10 , однак зазначений протокол не підписаний потерпілою, оскільки в графах підписи відсутній запис потерпіла, а внесено запис представник, якого при проведенні зазначеної слідчої дії залучено не було, оскільки відомості про його існування відсутні.

В свою чергу слідчий експеримент був проведений без відтворення обстановки й умов, в яких ті чи інші події могли відбуватися в дійсності, а був проведений в кабінеті слідчого. При цьому, як вбачається зі змісту протоколу, в ньому приймав участь статист, відомості про якого взагалі не внесено до протоколу, як учасника слідчої дії (ПІБ, місце проживання, роз`яснення прав і обов`язків), так і відсутній його підпис. Крім того, в протоколі зазначено, що були складені графіки та знімки, які не були долучені до протоколу, в порядку ст. 290 КПК України не відкривалися стороні захисту, які і не були надані суду. Отже, невідомо яка інформація на них відображена.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020, викладеного у справі 740/3597/17, приписи ч.4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення показань, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч.4 ст. 95 КПК.

Досліджений в судовому засіданні слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_10 не містить ознак відтворення та обставин події, а є лише за змістом протоколом допиту потерпілої. При цьому, як зазначено вище, протокол складений з порушеннм вимог ст. 240 КПК України.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК, суд приходить до висновку, що протокол слідчого експерименту від 15.12.2016 за участю ОСОБА_10 є недопустимим доказом.

Враховуючи наведене, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі доказі, отримані з його допомогою, будуть такими ж, тобто недопустимими (рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччични»).

З огляду на наведене, отриманий за результатами проведеного слідчого експерименту «плоди отруйного дерева» - висновок експерта № 821 від 21.04.2017, судом також визнається недопустимим доказом.

Під час судового розгляду судом досліджено висновок Житомирського МВ (т.1 а.с.129зв.) за заявами ОСОБА_14 та ОСОБА_10 щодо подій 30.11.2014, постанова Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2014 про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП за вчинення неправомірних дій щодо ОСОБА_14 , що підтверджує покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 про те, що 30.11.2014 відбувся конфлікт між потерпілою та її донькою, при цьому фактів нанесення обвинуваченим умисно ударів потерпілій не знайшло свого підтвердження.

З огляду на наведене, безпосередньо дослідженими доказами не знайшло свого підтвердження інкриміновані обвинуваченому діяння, а саме спричинення ним 30.11.2014 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_15 .

По епізоду 02.05.15 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 не визнав спричинення тілесного ушкодження потерпілій за обставин викладених в обвинувальному акту. В своїх показах зазначив, що перебував в гостях у товариша, йому зателефонував сусід ОСОБА_16 , який повідомив, що на площадці перед будинком лежить потерпіла, яка лається нецензурно і не встає. Він приїхав до будинку, з будинку вийшли донька та зять, донька повідомила, що потерпіла перечепилися за бортик і впала. Потерпіла лежала на площадці між дверима в дім і виходом на подвір`я, була у нетверезому стані, сварилася, говорила, що сусід ОСОБА_17 палкою побив ноги. Хто викликав швидку вже не пам`ятає, по приїзду якої потерпіла також всіх обзивала, її було доставлено до лікарні. Зазначив, що потерпіла весь час була у свідомості, лаялася нецензурно, всіх обзивала. Ствердив, що його не було в будинку, він перебував в іншому місці, ніяких неправомірних дій відносно потерпілої не вчиняв, при цьому на той час в будинку він вже не проживав.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що 2 травня 2015 приблизно о 19 годині приїхала додому, мала при собі сумку, пакет та палицю, зачепилася за поріг, впала, через що речі розсипалися. Висловилася нецензурно, піднялася, зібрала речі, бачила, що донька та зять в цей час дивилися на неї через вікно, а обвинуваченого в будинку не було. Продукти занесла до будинку, розклала в холодильник та включила телевізор. В цей час прийшов обвинувачений, який почав над нею насміхатися і почав підніматися сходами на 3-й поверх, вона теж почала за ним підніматися, питала навіщо прийшов, на що він повернувшись до неї обличчям двома руками зіштовхнув її зі сходинок, вона впала донизу і втратила свідомість, прийшла у свідомість в лікарні. Внаслідок падіння зі сходів отримала перелом ноги, який тривалий час лікувала.

Також на обґрунтування обвинувачення суду надано висновок судово-медичного експерта № 2178 від 03.11.2015 (т.1 а.с.106), згідно якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді косих переломів середньої третини тіла великогомілкової кістки із зміщенням уламків на 1/3 ширину кістки та нижньої третини тіла малогомілкової кістки з невеликим зміщенням уламків, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, які могли утворитися при непрямій травмі падінні на сходах, про що в судовому засіданні підтвердила експерт ОСОБА_18 ; висновок експерта № 821 від 21.04.2017 (т.1 а.с.111); слідчий експеримент від 15.12.2016 за участю потерпілої ОСОБА_10 (т.1 а.с.145).

Як вбачається зі вступної частини висновку № 2178 від 23.10.2015 експертиза призначена на підставі постанови слідчого від 20.10.2015 за матеріалами досудового розслідування № 000 від_________2015 (т.1 а.с.106), а згідно витягу з ЄРДР 26.07.2016 за заявою ОСОБА_10 внесено відомості за № 0000045 з правовою квалфікацєю за ст. 128 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 02.05.2015 (т.1 а.с.75).

З огляду на наведене, встановлено, що експертиза у кримінальному провадженні призначена за дев`ять місяців до внесення відомостей в ЄРДР, при цьому номер кримінального провадження зазначеного у висновку експертизи не співпадає з дійсним номером кримінального провадження за ст. 128 КК України. Зазначений доказ отриманий з порушенням вимог процесуального Закону, а саме постанова винесена по неіснуючому кримінальному провадженні, за дев`ять місяців до внесення відомостей в ЄРДР, у зв`язку з цим визнається судом недопустимим.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК, суд приходить до висновку, що протокол слідчого експерименту від 15.12.2016 за участю ОСОБА_10 є недопустимим доказом. Обґрунтування недопустимості вказаного доказу - судом викладено на аркушах 5-6 зазначеного вироку.

Враховуючи наведене, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі доказі, отримані з його допомогою, будуть такими ж, тобто недопустимими (рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччини»).

З огляду на наведене, отриманий за результатами проведеного слідчого експерименту «плоди отруйного дерева» - висновок експерта № 821 від 21.04.2017, судом також визнається недопустимим доказом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив свідок ОСОБА_19 , який показав, що ОСОБА_20 був у нього в гостях, йому зателефонували, що щось трапилося вдома і він побіг. В послідуючому дізнався від останнього, що ОСОБА_21 після вживання алкоголю впала.

Допитаний свідок ОСОБА_22 , лікар швидкої допомоги, зазначив, що був здійснений виїзд до жінки, по приїзду бачив її доньку та чоловіка, жінка з ним сварилася. Жінка лежала біля вхідних дверей до будинку, а не в всередині будинку, на ношах її зносили до машини, у неї були ознаки сп`яніння, про які він зазначив у картці виклику. Свідок ствердив, що потерпіла перебувала зовні будинку та була у свідомості. Зазначене підтверджено листом КУ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради (т.1 а.с.81).

Показання обвинуваченого знайшли своє підтвердження додатковими дослідженими доказами показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_23 , яка є співмешканкою ОСОБА_5 , зазначила, що на травневі свята Шавурський поїхав до своїх знайомих, ввечері їй зателефонував ОСОБА_16 , повідомив, що потерпіла лежить на терасі, необхідно, щоб ОСОБА_21 приїхав. Вона зателефонувала ОСОБА_24 і повідомила про почуте від ОСОБА_16 . Шавурський повернувся додому пізно, розповів, що завезли швидкою ОСОБА_21 до лікарні, так як остання мала перелом ноги.

Свідок ОСОБА_25 показала, що її малолітня дитина розповіла про потерпілу, яка валялась біля дверей, вона через вікно побачила останню біля дверей, чула що щось кричала та висловлювалася нецензурною лайкою, про це вона телефоном повідомила ОСОБА_21 , бачила, як він приїхав на машині, потім бачила приїзд швидкої, що відбувалося в будинку - їй невідомо.

Аналогічні покази надав суду свідок ОСОБА_26 , вказавши, що бачив як потерпіла лежала, вважав, що вона нетвереза, оскільки лаялась нецензурно.

Свідок ОСОБА_27 показала, що 02.05.2015 близько вечора побачила як під`їхало таксі з якого вийшла ОСОБА_21 , остання була в нетверезому стані, хиталася. Бачила як ОСОБА_21 почала підніматися по східцях, після чого почула крик, та було видно місце де остання впала на землю. Донька на допомогу ОСОБА_21 не виходила. Через деякий час приїхав ОСОБА_21 , який і викликав швидку потерпілій.

Відповідно до довідки центру екстреної медичної допомоги о 20.20 02.05.2015 (т.1 а.с.80) був виклик працівників швидкої, по приїзду попередньо встановлено наявність закритого перелому правої гомілки, зазначено про наявність запаху алкоголю, доставлена в травмпункт. Відповідно до довідки КУ «ЦМЛ № 2» № 766 від 17.05.2017 (т.1 а.с.91) о 23 годині 02.05.2015 у ОСОБА_10 було відібрано забір крові на алкоголь, згідно аналізу вміст етилового алкоголю в крові становить 0,13 %.

Свідок ОСОБА_14 також показала, що бачила, як матір приїхала на таксі додому, була у нетверезому стані, таксист допомагав їй виходити з машини, вона у подвір`ї двічі падала, піднялася до будинку, де теж впала, вона з чоловіком підбігли до неї, але потерпіла стала говорити, що вона їй поламала ноги, вони викликати швидку, це було декілька раз, потім приїхав батько, якого про подію повідомили сусіди. Потерпіла була доставлена до лікарні.

Отже, досліджені в своїй сукупності докази не підтвердили, що обвинувачений вчинив щодо потерпілої неправомірні дії, внаслідок яких вона отримала тілесне ушкодження, усі допитані свідки зазначають про відсутність обвинуваченого в будинку на момент падіння потерпілої.

По епізоду 01.10.15 року.

Обвинувачений ОСОБА_20 показав, що 01.10.2015 разом з товаришем ОСОБА_28 приїхав до будинку, в цей час з будинку вибігла подруга ОСОБА_29 , ОСОБА_30 . Він з товаришем сіли в гаражі і почули гуркіт в будинку, а тому разом з товаришем пішли наверх, в приміщенні ванної кімнати обличчям до підлоги, без одягу лежала ОСОБА_10 , яка була у нетверезому стані, на обличчі в районі ока була кров. Зателефонував матері потерпілої та повідомив про це, через деякий час матір прийшла до них. Приїжджали також працівники поліції, потерпілу з ванни він не виводив, не піднімав її, її піднімали працівники поліції, викликав також і швидку. Лікарі пропонували поїхати до лікарні, потерпіла відмовилася.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що була вдома сама, обвинувачений був на рибалці. Близько 13 год. прийшла знайома ОСОБА_31 , яка потім пішла. Через деякий час приїхав обвинувачений з товаришем ОСОБА_28 , які пішли у підвал. Через три години, коли вона була у ванній кімнаті прийшов обвинувачений, який почав ображати, хапати за руки, а потім кулаком вдарив в праве око. Вона не втрималася на ногах та впала на підлогу, скільки пролежала не знає, але ОСОБА_21 її відливав водою. Також ОСОБА_21 телефонував її матері. Саме остання її підняла з підлоги. Вона не викликала ні поліцію, ні швидку, хто це зробив їй невідомо. Приходив також дільничний і на другий день брав у неї пояснення, а із заявою до поліції звернулася на третій день після події. Про те, що з нею сталося вона нікому не розповідала. На наступний день повідомила про подію своїй сестрі ОСОБА_11 . Ствердила, що алкоголь не вживала.

Також на обґрунтування обвинувачення надано заяву про вчинення злочину ОСОБА_10 до правоохоронного органу звернулася 04.10.2015 об 11.35 год. (т.1 а.с.74); висновки судово-медичного експерта № 2040 від 05.10.2015, № 1192 від 11.05.2016 у ОСОБА_10 під час огляду 05.10.2015 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою правого ока легкого ступеню у вигляді синця правої половини обличчя, який відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та 4 округлих синців на обох верхніх кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я (т.1 а.с.107-108); слідчий експеримент від 15.12.2016 з участю ОСОБА_10 (т.1 а.с.145); висновок експерта № 821 від 21.04.2017 (т.1 а.с.111).

Згідно довідки центру екстреної медичної допомоги 01.10.2015 о 16.29 надійшов виклик чоловіка щодо потерпілої з приводу того, що жінці погано, лежить, має ознаки сп`яніння (т.1 а.с.82, 85), за викликом була направлена бригада медичної допомоги, проте ОСОБА_10 відмовилася від отримання медичної допомоги, про що зазначено у карті виїзду (т.1 а.с.86).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показав, що при огляді Шавурської було встановлено діагноз гіпертонічний криз. Зазначив, що в разі наявності травм вони обов`язково вносять відповідний запис до картки виклику швидкої допомоги, повідомляють відповідно і поліцію, а якщо такого запису не має, це свідчить про те що таких видимих травм або скарг не було. Підтвердив, що в картці було зазначено про побутову травму та наявність ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 .

Також в цей же день о 16.33 від ОСОБА_5 надійшов виклик до поліції, було направлено дільничного (т.1 а.с.126), якому ОСОБА_10 повідомила лише про словесний конфлікт з чоловіком (т.1 а.с.127).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 підтвердила, що зустрілась при вході на подвір`я будинку з обвинуваченим, бачила біля машини, ще якогось чоловіка. Через декілька днів бачила потерпілу, яка мала на обличчі пошкодження, повідомила, що їй їх спричинив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_33 підтвердив показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_30 , що вони зустріли жінку (свідка) біля будинку, та щодо виявлення потерпілої в приміщенні ванної кімнати у непристойному вигляді на підлозі біля унітазу. Зазначив, що Шавурський потерпілу не бив, останню вони виявили в лежачому положенні у ванній кімнаті.

З урахуванням показів свідка ОСОБА_32 , лікаря швидкої допомоги, який прибув на виклик 01.10.2015, останній засвідчив, що будь-яких видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_10 не було, а також роз`яснень експерта ОСОБА_18 про те, що дата отримання тілесних ушкоджень є припущенням, оскільки встановити точну дату експерт не може, крім того звернення до поліції ОСОБА_10 відбулося лише 04.10.2015, суд приходить до висновку, що виявлені у останньої тілесні ушкодження могли виникнути за інших обставин, а не за тих, на які вказувала потерпіла і викладено в обвинувальному акті.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК, суд приходить до висновку, що протокол слідчого експерименту від 15.12.2016 за участю ОСОБА_10 є недопустимим доказом. Обґрунтування недопустимості вказаного доказу - судом викладено на аркушах 5-6 зазначеного вироку.

Враховуючи наведене, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі доказі, отримані з його допомогою,будуть такими ж, тобто недопустимими (рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччини»).

З огляду на наведене, отриманий за результатами проведеного слідчого експерименту «плоди отруйного дерева» - висновок експерта № 821 від 21.04.2017, судом також визнається недопустимим доказом.

Досліджені докази у своїй сукупності не підтвердили вчинення обвинуваченим умисних дій відносно потерпілої, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.

По епізоду 06.05.16 року.

Обвинувачений ОСОБА_20 показав, що 06.05.2016 приїхав до будинку щоб погодувати собаку,оскільки саме він займався її доглядом. ОСОБА_34 , яка почала вимагати, що він має на наступний день кудись її завезти, він у свою чергу на неї не реагував, а займався своїми справами. Шавурська пішла в будинок. Через деякий час приїхала поліція, запитував у них, що трапилося, до нього питань не було, а тому він пішов. В той день потерпіла також була у нетверезому стані, нецензурно лаялася, але він не звертав на неї увагу. Працівників швидкої не бачив.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що 06.05.2016 ввечері була вдома, зайшов Шавурський, який пішов у ванну кімнату, а тому почала сваритися і вимагала щоб йшов до своєї коханки, у зв`язку з цим виникла словесна перепалка. Шавурський підбіг до неї, схопив за руки, хапав за волосся, а потім зі значною силою вдарив у праве плече кулаком, від чого відчула сильний біль. У зв`язку з цим викликала поліцію і швидку. Лікараям вона повідомила, що її бив Шавурський, але їхати до лікарні відмовилася. Вранці до неї прийшла мама, якій повідомила, що її побив Шавурський і через біль в плечі вона має поїхати до лікаря. Із заявою до поліції звернулася 08.05.2016, експертизу пройшла тільки 10.05.2016.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала, що за викликом прибула до потерпілої, у зв`язку з гіпертонічним кризом. Була надана необхідна медична допомога, будь-яких скарг з приводу отриманої травми ОСОБА_21 не повідомляла, скарги стосувалися лише тиску. Зазначила, що в разі виявлених тілесних ушкоджень, або скарг пацієнта в обов`язковому порядку це зазначається в картці виклику і повідомляється поліція. Від госпіталізації ОСОБА_21 відмовилася.

Покази свідка ОСОБА_35 підтверджено листом КУ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про те, що 06.05.2016 ОСОБА_10 викликала бригаду, з приводу підвищеного тиску. Після огляду встановлено діагноз: артеріальна гіпертензія. Криз. Пацієнтка отримала відповідну допомогу, від запропонованої госпіталізації відмовилася (т.1 а.с.81).

Також на обґрунтування обвинувачення надано висновок судово-медичної експертизи № 1189 від 10.05.2016 (т.1 а.с.110), згідного якого у потерпілої виявлено закриту тупу травму правого плечового поясу у вигляді синця по передній поверхні правого плечового суглобу та розриву зв`язок акроміально-ключичного з`єднання, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, та синця по задній поверхні лівого передпліччя. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при огляді не виявлено; слідчий експеримент від 15.12.2016 з участю ОСОБА_10 (т.1 а.с.145); висновок експерта № 821 від 21.04.2017 (т.1 а.с.111).

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 1189 проведеного в період з 10.05.2016 по 24.05.2016 - дослідна частина, експерт посилається на консультативний висновок спеціаліста від 27.05.2016, тобто на висновок, який наданий вже після проведення судової експертизи 24.05.2016. Отже, за яких обставин експерт могла посилатися на висновок, який ще не існував на час проведення експертизи, встановити не надалося можливим, що у свою чергу дає підставі для сумніву у його достовірності, а отже і його допустимості. Крім того, зазначений висновок також спростовує покази ОСОБА_10 щодо кількості отриманих тілесних ушкоджень.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК, суд приходить до висновку, що висновок експерта № 1189 від 24.05.2016 та протокол слідчого експерименту від 15.12.2016 за участю ОСОБА_10 є недопустимим доказом. Обґрунтування недопустимості вказаного доказу - судом викладено на аркушах 5-6 зазначеного вироку.

Враховуючи наведене, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі доказі, отримані з його допомогою,будуть такими ж, тобто недопустимими (рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччини»).

З огляду на наведене, отриманий за результатами проведеного слідчого експерименту «плоди отруйного дерева» - висновок експерта № 821 від 21.04.2017, судом також визнається недопустимим доказом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалах по заяві Шавурської ЖЄО № 18378 від 06.05.2016 є заява ОСОБА_10 щодо неправомірних дій обвинуваченого, її пояснення про те, що обвинувачений наніс їй два удари в обличчя та плече, постійних образ, повідомила про виклик швидкої з приводу підвищеного тиску. В матеріалах є пояснення ОСОБА_5 щодо нецензурної лайки потерпілої, її погроз та наявності справ щодо поділу майна в суді. При цьому, із заявою до поліції про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 звернулася лише 10.05.2016.

З наданих суду стороною обвинувачення доказів не встановлено спричинення обвинуваченим потерпілій умисних тілесних ушкоджень, не тільки у виді спричинення тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, але й інших - у вигляді ударів рукою в обличчя, так як експертом під час огляду не виявлено інших тілесних ушкоджень, які б підтвердили наслідки таких дій. При цьому, отримання травми нібито 06.05.2016 спростовано свідком ОСОБА_35 , яка була у складі бригади швидкої допомоги, оскільки скарги були лише на тиск, будь-яких інших скарг, в тому числі з приводу отриманих травм ОСОБА_10 ..

З огляду на наявні докази суд вважає, що стороною обвинувачення також не підтверджено спричинення ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій.

Крім того, суд критично відноситься до показань потерпілої ОСОБА_10 , дані нею безпосередньо суду, оскільки вони є суперечливими, непослідовними й спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Під час безпосереднього допиту потерпіла ОСОБА_10 не змогла пояснити такі суперечності, а навпаки спотворювала свої покази, висуваючи нові версії подій.

Згідно витягу з Державного ресєтру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - потерпіла ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.150).

Згідно з ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В свою чергу з боку обвинувачення не було зібрано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_20 вчиняв умисні дії щодо потерпілої ОСОБА_10 , зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч. 1, 125 ч. 2, 122 ч.1, 128 КК України.

В численних рішеннях Верховний Суд підкреслював, що обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Також Верховний Суд визначав, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий учасниками судового розгляду з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_24 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 125 ч. 1, 125 ч. 2, 122 ч.1, 128 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, у зв`язку з чим суд вважає, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки при судовому розгляді не доведено обвинувачення ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.1, 125 ч.2, 122 ч.1, 128 КК України.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 - відмовити.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ст.ст. 125 ч. 1, 125 ч. 2, 122 ч.1, 128 КК України.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити виправданому та прокурору.

Суддя ОСОБА_36 ОСОБА_37