Справа № 675/1015/22
Провадження № 1-кп/675/97/2022
У Х В А Л А

"20" грудня 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі кримінальне провадження № 0000090, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2022 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000090, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2022 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 .

20 грудня 2022 року до суду надійшло письмове клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження ОСОБА_7 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими злочинами, а один - особливо тяжким, скоєних щодо малолітньої доньки обвинуваченого. Прокурор зазначає, що існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, зважаючи на строк покарання, який загрожує обвинуваченому; незаконно впливати на малолітню потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Як на доказ своїх доводів прокурор послався на наявність вагомих доказів, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_7 у інкримінованих йому злочинах, на опис обставин та способу вчинення злочинів, особу потерпілої.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні заявлене прокурором клопотання підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 проти задоволення заявленого прокурором клопотання заперечували. ОСОБА_7 вважає, що відсутні підстави для тримання його під вартою, а тому йому необхідно обрати цілодобовий домашній арешт за місцем проживання. Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію обвинуваченого.

Заслухавши доводи прокурора, позицію захисника, думки обвинуваченого та законного представника потерпілої, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За вимогами частини третьої цієї ж статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 по 25 грудня 2022 року включно.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з твердженням прокурора про те, що на даний час ризики можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились.

Заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів щодо малолітньої особи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та довічне позбавлення волі.

У справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі не допитана потерпіла, покази якої мають суттєве значення для всебічного та повного розгляду справи.

Малолітня потерпіла являється донькою обвинуваченого і в разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 опиниться з ним в одному житловому приміщенні, що надасть можливість підсудному незаконно впливати на малолітню потерпілу та вчинити щодо неї нові злочини.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.

У результаті залишення ОСОБА_7 під вартою досягається мета забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків і цей запобіжний захід буде запобігати його спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити вчинення злочинних діянь.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, розмір застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 315, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В и в :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сивки Білогірського району Хмельницької області, українцю, громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком з 20 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року включно, без можливості внесення застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику слідчого ізолятора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

Р ОСОБА_10