ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2702/22
Номер рядка у звіті 384
06 лютого 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 та
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб не маючого, освіта професійно-технічна, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуває на посаді стрільця 3-го відділення 2-го стрілецького взводу 21-ї стрілецької роти 5-го стрілецького батальйону у військовому звані «солдат»,депутатом будь-якого рівня, інвалідом будь-якої групи, учасником чи ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не є, учасник бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.09.2019 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,
ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «солдат», на посаді стрільця 3-го відділення 2-го стрілецького взводу 21-ї стрілецької роти 5-го стрілецького батальйону вказаної військової частини, у порушення вимог ст.,ст. 3, 27 Конституції України, ст.,ст. 11, 16, 32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст.,ст. 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV, 11 травня 2022 року о 19 год. 30 хв. поблизу альтанки будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та невдоволений виконанням обов`язків з військової служби ОСОБА_5 , що полягали у доповіді про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння вищестоящому командуванню військової частини з поданням відповідного рапорту про його депреміювання, прагнучи продемонструвати йому свою уявну перевагу над ним, утвердити власний авторитет серед інших військовослужбовців через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення закріпленого у військових статутах порядку взаємовідносин між військовослужбовцями, всупереч інтересам служби, з метою приниження особистої гідності вказаного військовослужбовця, стоячи навпроти останнього, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, направив в область корпусу тіла ОСОБА_5 , який є його безпосереднім начальником за військовим званням та посадою, автомат «АК-74» з № НОМЕР_4 , в патроннику якого знаходився патрон, тобто був у зарядженому стані, та здійснив погрозу вбивством ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_7 тримаючи автомат здійснив два постріли у повітря та хаотично направляв автомат у бік інших військовослужбовців, у зв`язку з чим, з існуванням загрози життю та здоров`ю військовослужбовцям, які на той час перебували на території дитячого оздоровчого табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташовується за адресою: АДРЕСА_4 , сержантом мінометної батареї військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_8 було припинено протиправні дії ОСОБА_7 .
Таким чином, за вказаних обставин, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, як погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, вчинене із застосуванням зброї в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_7 допитаний у судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим та повідомив, що дійсно, коли командир зробив йому зауваження стосовно його перебування у стані алкогольного сп`яніння, зачепивши його особисті амбіції, то він, знаючи, що у командира була завжди із собою зброя, направив на нього автомат, який мав при собі, та наказав командиру віддати йому табельну зброю, після чого здійснив постріл у повітря. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про вчинене, просить суд суворо його не карати, а застосувати покарання у вигляді штрафу, що матиме більше користі для держави та суспільства, а він зможе продовжити виконувати обов`язки військової служби, бажає захищати Батьківщину зі зброєю в руках, на що має відповідні навики, є учасником бойових дій.
Прокурор у судовому засіданні просив призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, та з урахуванням положень ст. 62 КК України просив замінити покарання у виді позбавлення волі на покаранні у виді триманні в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 роки.
Потерпілий ОСОБА_5 претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_7 не заявив, стосовно призначення покарання підтримав думку прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 вказав, що обвинувачений щиро розкаявся та активно співпрацював із слідством, є раніше не судимим, є учасником бойових дій, бажає захищати Батьківщину, крім того, зазначив, що жодних тяжких наслідків від дій обвинуваченого не настало, а тому вважав за можливе застосувати норми ст. 69 КК України в частині призначення покарання, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а такий вид покарання повністю відповідатиме як інтересам держави і суспільства, так і цілям кримінального покарання.
Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений надав усну згоду та ствердив свою позицію щодо визнання вини та викладених обставин справи, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_7 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 405 КК України, як погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, вчинене із застосуванням зброї в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує наступне.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обгрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання грунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання суд, керуючись вимогами ст.,ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю і розслідуванню кримінального правопорушення, повне визнання вини, те, що є раніше не судимим, та є учасником бойових дій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_7 має молодий вік, за місцем служби характеризується посередньо: за своїми морально-діловими якостями солдат ОСОБА_7 відповідає займаній посаді, до кримінальної відповідальності не притягувався, дає критичну оцінку своїм діям, щиро розкаявся, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має намір захищати Батьківщину в рядах Національної гвардії України.
Суд також враховує і те, що жодних наслідків від дій обвинуваченого не настало.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
З урахуванням наведених вище висновків щодо особи обвинуваченого, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України.
Вище вказане покарання суд вважає необхідним та достатнім не лише для досягнення мети кари за вчинене обвинуваченим діяння, а й буде слугувати для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим та матиме відповідну користь суспільству.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.
Процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/124-22/9825-БЛ від 15.09.2022 року в сумі 1132.68 грн. стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд
До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому не обирати.
Цивільний позов не заявлений.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) гривні 68 коп. в порядку відшкодування витрат за проведення експертизи.
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1