Провадження № 1-кп/638/367/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднанні в одне кримінальні провадження за № 0001322 від 16 квітня 2019 року та №0002271 від 12 червня 2019 року з обвинувальними актами відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.05.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- 21.12.2018 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до 6 років 11 місяців 4 днів позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 08.04.2014 по 29.10.2014, з 25.01.2016 по 21.12.2018 року в строк призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, звільнений 21.12.2018 року з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 25.11.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. (штраф не сплачено);

- 11.03.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі зі штрафом 850 грн., який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Харківського апеляційного суду від 15.07.2020 року вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року скасовано в частині призначеного покарання, вважається засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 року виконувати самостійно;

- 20 січня 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі зі штрафом у розмірі 850 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. виконувати самостійно,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

02 квітня 2019 року близько 16:00 год. за адресою: м. Харків, пл. Конституції, ОСОБА_7 підійшов до малознайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , у якого при собі знаходився скейтборд фірми «Revol», поспілкувався з ним на предмет тимчасової спроби здійснення проїзду на скейтборді та використовуючи нетривалі довірливі відносини між ними, попросив малолітнього ОСОБА_8 проїхатись на скейтборді.

Після цього у нього раптово виник злочинний умисел на заволодіння майном малолітнього ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , достовірно розуміючи для себе, що повертати сейтборд не має наміру та користуючись довірою малолітнього потерпілого ОСОБА_8 заволодів скейтбордом фірми «Revol», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №120 від 20 липня 2020 року складає 2 000 грн. Після чого ОСОБА_7 зник у невідомому напрямі на скейтборді малолітнього ОСОБА_8 , покинувши при цьому місце вчинення злочину.

Так, ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою заволодів вищезазначеним майном малолітнього потерпілого ОСОБА_8 та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоди на загальну суму 2 000 грн.

Крім того, 11 червня 2019 року близько 20:00 год. ОСОБА_6 перебував за адресою: м. Харків, майдан Конституції, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який в цей час катався на своєму велосипеді марки «ВМХ» фіолетового кольору вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №16102 від 29 липня 2019 року становить 3850 грн. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, запевнивши потерпілого в доброчесності своїх намірів, керуючись корисливими мотивами, та маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою потерпілого, ОСОБА_6 , діючи повторно, під приводом проїхатися навколо пам`ятнику, попросив у потерпілого ОСОБА_9 належний останньому велосипед марки «ВМХ» фіолетового кольору, не маючи наміру в подальшому повертати потерпілому вказане майно. ОСОБА_9 , в свою чергу, виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій ОСОБА_6 , вважаючи його дії правомірними погодився та добровільно передав останньому належний йому велосипед.

Після чого, ОСОБА_6 , проїхавши навколо пам`ятника, з метою надати потерпілому впевненості в добросовісності своїх намірів, поїхав в бік вулиці Сумської м. Харкова та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, таким чином спричинивши ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 3850 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, зазначив, що 02 квітня 2019 року після обіду він перебував на площі Конституції в м. Харкові, підійшов до малознайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , який катався на скейтборді. Запитав у нього, де він купляв скейтборд та як збирав. Після чого попросив покататися. Коли поїхав на скейтборді, вирішив не повертатися та поїхав додому.

Крім того, 11 червня 2019 року після обіду обвинувачений ОСОБА_6 гуляв на площі Конституції в м. Харкові де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_9 який катався на велосипеді. Запитав у ОСОБА_9 , модель велосипеду та де він купляє запчастини на нього. Після чого попросив покататися. Коли поїхав на велосипеді, двічі проїхав біля потерпілого, після чого направився в бік іншої вулиці та зник з місця скоєння злочину.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились. Представник потерпілого надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно., та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.

Пом`якшуючою обставиною, згідно ч. 1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, дітей на утриманні не має, з незакінченою середньою освітою, раніше неодноразово судимий, має зареєстроване місце проживання, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до нетяжких кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, та покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року у виді штрафу у розмірі 850 грн., та призначено ОСОБА_6 до відбування остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі зі штрафом у розмірі 850 гривень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 до постановлення вироку по вищезазначеному кримінальному провадженню, вчинив вказане кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначити у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень необхідно виконувати самостійно.

Представником потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 3850 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовну зазначає, що 11 червня 2019 року ОСОБА_6 близько 20:00 год на території майдану Конституції у м. Харкові шахрайським шляхом заволодів велосипед марки «ВМХ», який належав ОСОБА_9 на час подання позову, велосипед не повернутий, шкоду не відшкодовано. Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №16102 від 29 липня 2019 року, вартість вказаного велосипеду становить 3850 грн. Крім того зазначає, що велосипед був подарований ОСОБА_9 батьком, який помер, таким чином вказаний велосипед був для ОСОБА_9 пам`яттю, а його незаконне заволодіння ОСОБА_6 спричинило ОСОБА_9 моральні страждання, які останній оцінює у сумі 2000 грн.

Відповідно до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Також суд зауважує, що за приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості..

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та розмір зазначених вище цивільного позову потерпілого щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди обвинувачений не заперечував, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним цим вироком більш суворим покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року, остаточно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу на користь Держави у розмірі 850 гривень виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 28 серпня 2020 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 16102 в розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3850 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а всього 5850 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн.

Арешт накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року на скейтборд на 4 колесах із 2 кріпленнями, на яких мається напис «Revol», маються 2 наліпки з написом «НАШЕ» - скасувати.

Речовий доказ: скейтборд фірми «Revol Black Noise» - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова, при цьому відповідно ч.3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1