Справа № 359/6790/22
Провадження № 1-кп/359/261/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

26 січня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи відносно якої вирішується клопотання - ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , представника органу опіки та піклування ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2021 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

в с т а н о в и в :

27.09.2022 прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 15.05.2021 близько 16 год. 15 хв. ОСОБА_4 (вік 14 років), ОСОБА_7 (вік 13 років) та інші діти проводили своє дозвілля на дитячому майданчику перед будинком АДРЕСА_2 .

У цей час, на дитячому майданчику між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 вирішив застосувати до ОСОБА_7 заходи фізичного впливу, та реалізуючи свій намір вдарив останнього один раз ліктем руки по обличчю.

В подальшому, не припиняючи своїх суспільно небезпечних дії, о 16 год. 16 хв. 15.05.2021, ОСОБА_4 , знаходячись перед другим під`їздом будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки вдруге вдарив ОСОБА_7 по обличчю.

Внаслідок таких суспільно небезпечних дій, ОСОБА_4 умисно спричинив малолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця лівої щоки та обох губ, крововиливу із забійною раною слизової оболонки верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді синців лівої лобно-скроневої ділянки та зовнішнього кута лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батька.

ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, зазначив, що викладені в клопотанні обставини відповідають дійсності, щиро розкаявся.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , захисник - адвокат ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , законний представник потерпілого - ОСОБА_8 та представник органу опіки та піклування ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Заслухавши думки учасників процесу, пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 підлягає задоволенню, як законне та обґрунтоване, з наступних підстав.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Кодексу, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема як застереження та передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 КК України, суспільно-небезпечне діяння, яке вчинив ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.125 КК України та відноситься до кримінальних проступків.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 14 років.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, який по місцю навчання характеризуються посередньо, на обліку у службі у справах дітей не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з вимогами ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до вказаного пункту Постанови строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батька ОСОБА_5 , оскільки метою застосування таких примусових заходів виховного характеру є забезпечення інтересів неповнолітнього, а також ці заходи виховного характеру за своєю суттю сприяють встановленню контролю, посилення позитивного впливу на малолітнього.

Примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батьку встановити терміном на 1 (один) рік.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 372, 376, 392-395, 498-501 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батька ОСОБА_5 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батьку для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити терміном 1 (один) рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення і підлягає негайному виконанню.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 17 год. 20 хв. 30 січня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1