23 січня 2023 року
Єдиний унікальний № 501/3393/22
Провадження № 1-кп/501/87/23
У Х В А Л А

23 січня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області кримінальне провадження №0000516 від 28 грудня 2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту приблизно в середині 2009 року ОСОБА_6 (щодо якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), з урахуванням його якостей лідера, організаторських здібностей, знання російської мови, наявного особистого досвіду притягнення до кримінальної відповідальності, наявності зв`язків серед осіб китайської національності, усвідомлюючи переваги вчинення злочинів організованою групою і розуміючи, що реалізація даного злочинного плану пов`язана з виконанням протягом тривалого часу великого обсягу різних дій, узгоджених між собою, прийняв рішення про необхідність створення злочинного об`єднання декількох осіб, члени якого повинні організуватися під його керівництвом для реалізації розробленого ним плану спільних злочинних дій, спрямованих на здійснення систематичної злочинної діяльності по заволодінню чужим майном, з розподілом функцій, виконуваних кожним із учасників такого злочинного об`єднання, для досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої групи.

У той же час невстановлені досудовим слідством особи, взявши участь у створенні організованої групи, зобов`язалися брати участь в її діяльності і у вчинюваних організованою групою кримінальних правопорушеннях, підшукуючи в її інтересах об`єкти вчинення злочинів - заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, збирати та надавати співучасникам дані про рід діяльності об`єктів та їх родичів, місця проживання, засоби пересування та іншу, необхідну для досягнення спільного злочинного наміру інформацію.

Реалізуючи умисел, спрямований на створення організованої групи для незаконного викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, з метою керівництва такою групою, участі у ній, а також участь у злочинах, вчинюваних такою групою, ОСОБА_7 в серпні 2009 року вступив у попередню злочинну змову з раніше судимим мешканцем м. Києва ОСОБА_8 (щодо якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), якому запропонував брати участь у скоєнні злочинів, спрямованих на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу як умови звільнення заручника, в складі організованої групи у відношенні осіб Китайської Народної Республіки. Крім того, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 залучити до складу організованої групи осіб з числа його знайомих.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залучив до участі у скоєнні злочинів у складі організованої групи мешканців м. Києва ОСОБА_9 (стосовно якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_7 втягнув до складу організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які висловили готовність систематично здійснювати тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Продовжуючи реалізовувати намір, спрямований на вчинення злочинів організованою групою, ОСОБА_7 розробив і погодив з усіма учасниками злочинної групи план незаконного викрадення людей на території м. Одеси та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників з подальшою вимогою грошового викупу за звільнення викрадених. Згідно з цим планом учасники організованої групи мали намір на двох автомобілях прибути до м. Одеси, де ОСОБА_7 , маючи отриману інформацію від невстановлених осіб про заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, повинен був, перебуваючи поза увагою викрадення, вказувати на них ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які, використовуючи формений одяг, повинні були підійти до осіб, яких в подальшому викрадали, та представившись співробітниками поліції, запропонувати проїхати у відділення міліції, нібито, для встановлення особи. Після цього, на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 члени організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 повинні були перевезти викрадену людину для подальшого тримання її в якості заручників під охороною в заздалегідь орендованому ОСОБА_8 приватному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , до отримання за звільнення викраденої особи грошового викупу від родичів.

Після викрадення особи китайської національності, діючи згідно з розробленим організатором ОСОБА_11 планом, ОСОБА_8 повинен був повідомити ОСОБА_7 про викрадення людини, а він, в свою чергу, перебуваючи з метою конспірації в м. Одесі, використовуючи мобільний телефон, повинен був зв`язатися з родичами викраденої людини та вимагати у них грошовий викуп у доларах США за її звільнення, висловлюючи при цьому погрози про те, що у разі невиконання їх злочинних вимог вони мають намір скоїти вбивство викраденого родича. Згодом, після отримання грошових коштів за звільнення викраденого, члени організованої групи повинні були розділити між собою грошовий викуп згідно заздалегідь обумовлених часток.

Розробивши зазначений план та підібравши необхідну кількість учасників організованої групи, ОСОБА_7 ознайомив їх з цим планом злочинної діяльності, спрямованим на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, який був узгоджений і схвалений всіма членами організованої групи.

Таким чином, в серпні 2009 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зорганізувалися для спільної діяльності, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме незаконного викрадення людей на території м. Одеса та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу як умови звільнення заручника. Вказані учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій кожного, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої злочинної групи.

В період з березня 2010 року по жовтень 2010 року злочинна група, організована ОСОБА_7 у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на території м. Одеси та Одеської області здійснила викрадення та тримання у якості заручників трьох людей і незаконно заволоділа грошовими коштами потерпілих, чим завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3 786 418,8 грн, що є збитком в особливо великому розмірі за таких обставин.

На початку березня 2010 року на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженого і схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі та обговоривши функції кожного, визначили мету викрадення - громадянку Китайської Народної Республіки (КНР) ОСОБА_12 , і з цією метою на двох автомобілях прибули до м. Одеси. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 06 березня 2010 року, приблизно о 04:00 год., учасники організованої групи за вказівкою ОСОБА_7 та згідно інформації невстановлених осіб прибули до будинку АДРЕСА_4 , до місця проживання ОСОБА_12 , де стали її очікувати. Приблизно о 04:30 год. цього ж дня, помітивши поблизу потерпілу ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітників поліції, та ОСОБА_8 , діючи згідно зі схваленим всіма учасниками організованої групи планом і виконуючи відведені їм функції, підійшли до неї, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілої, та проїхати разом з ними до відділення міліції. Отримавши відмову ОСОБА_12 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_12 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , де одягли їй на руки наручники, застебнувши їх позаду, засунули кляп у вигляді кулі в рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого перевезли ОСОБА_12 до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_12 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз останню з м. Одеси в приватний будинок в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі, учасники злочинної організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 тримали у якості заручника та охороняли потерпілу ОСОБА_12 в спеціальному орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим планом організатора ОСОБА_7 , узгодженим з усіма учасниками організованої групи, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_12 викрадена. ОСОБА_13 , діючи згідно з злочинним планом і виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденої і утримуваної ОСОБА_12 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з батьком ОСОБА_14 , якому повідомив про викрадення його доньки і, погрожуючи вчинити її вбивство у випадку невиконання вимог, наказав передати йому за звільнення останньої грошові кошти у сумі 250 000 доларів США.

08 березня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_15 викуп у розмірі 180 000 доларів США, що становить 1 437 156 грн за офіційним курсом НБУ станом на 06 березня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_12 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_12 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_15 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Крім того, на початку червня 2010 року діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженого та схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників злочинної групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_17 та з цією метою прибули до м. Одеси. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 19 червня 2010 року, приблизно о 05:00 год., учасники організованої групи, за вказівкою ОСОБА_7 прибули до будинку АДРЕСА_5 , до місця проживання ОСОБА_17 , де стали його очікувати. Приблизно о 05:00 год. цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_18 , який проходив поблизу, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітника поліції, діючи згідно зі схваленим всіма учасниками організованої групи планом та виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого, та проїхати разом з ними у відділення міліції. Отримавши відмову потерпілого ОСОБА_17 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_19 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, одягнули на руки потерпілого кайданки, застебнувши їх ззаду, заштовхали ОСОБА_17 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , засунули йому кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перевезли Ло Юндіна до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_17 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз потерпілого з м. Одеси в приватний будинок, розташований в невстановленому в ході слідства місці.

Прибувши до вказаного будинку, учасники організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 тримали у якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_18 в заздалегідь орендованому приватному будинку.

Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_7 та узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_18 викрадений. ОСОБА_7 , діючи згідно зі злочинним планом та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_17 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_17 - ОСОБА_20 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити його вбивство у випадку невиконання вимог, наказав передати йому за звільнення ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США.

21 червня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_20 викуп у розмірі 97 000 доларів США, що становить 767 502,8 грн за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_19 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_17 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_20 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Крім того, у жовтні 2010 року, діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженим та схваленим усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників організованої групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_21 та прибули до м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області.

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 16 жовтня 2010 року, приблизно о 05:00 год., учасники організованої групи за вказівкою ОСОБА_7 прибули до будинку АДРЕСА_6 , до місця проживання ОСОБА_22 , де стали чекати на нього. Приблизно в 05:00 год. цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_22 , якій проходив поблизу, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітника поліції, діючи згідно схваленого всіма учасниками організованої групи плану та виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього та, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого та проїхати разом з ними у відділення поліції. Отримавши відмову ОСОБА_22 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_23 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, заштовхав ОСОБА_22 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , одягнули ОСОБА_23 на руки кайданки, застебнувши їх позаду, засунули кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу та на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перевезли ОСОБА_22 до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_22 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз потерпілого з м. Іллічівська (Чорноморськ) Одеської області в приватний будинок до с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 тримали в якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_22 в заздалегідь орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_7 і узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_21 викрадений.

ОСОБА_13 , діючи згідно злочинного плану та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_22 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_24 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити вбивство у випадку невиконання вимог, наказав підготувати та передати йому за звільнення ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 400 000 доларів США.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_25 викуп у розмірі 200 000 доларів США, що становить 1 581 760 грн за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_23 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_22 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_25 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано:

- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчинене організованою групою;

- за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України: захоплення та тримання особи, як заручника, з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, вчинені організованою групою, що спричинили тяжкі наслідки;

- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України ( в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення): самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи співробітника правоохоронного органу України, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчинене організованою групою.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК. Так, на думку сторони захисту, висунуте ОСОБА_5 обвинувачення належним чином не сформульоване та містить протиріччя. З цих підстав захисник вважає формулювання пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення неконкретним та таким, що порушує його право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі його права мати можливість підготуватися до захисту. Крім того, захисник вважає, що в діянні обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, посилається на те, що обвинувальний акт не було вручено потерпілим, потерпілих не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав, прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Вивчивши обвинувальний акт, вислухавши сторін кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України, а твердження захисника щодо невідповідності обвинувального акта в частині викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними та передчасними, оскільки зазначені ним обставини підлягають доказуванню під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Перевірка судом посилання захисника на відсутність в діях ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, на стадії підготовчого судового засідання є неприпустимою, оскільки в цьому випадку суд фактично вдався б до оцінки доказів та кваліфікації дій обвинуваченого, що не відповідає положенням ст. 314 КПК України. Суд має розглядати обвинувальний акт в межах висунутого особі обвинувачення, а питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого та наявність або відсутність в його діянні складу інкримінованого злочину має вирішуватися за результатами судового розгляду.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17, провадження № 51-8914км18).

Відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа прокурор має право змінити обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

Посилання захисника як на підстави для повернення обвинувального акту не вручення його потерпілим та не ознайомлення їх з матеріалами кримінального провадження є неспроможними.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Таким чином вручення обвинувального акту потерпілому не передбачено КПК України.

Крім того, судом враховуються обставини, що за наданими стороною обвинувачення матеріалами потерпілі приблизно 10 років не проживають за території України, за відомостями, отриманими від сусідів за попередніми місцями проживання, повернулися до Китаю, але конкретне місце їх перебування не встановлено.

Суд приходить до висновку, що викладені обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору та має бути оцінене судом під час судового розгляду в світлі допустимості зібраних доказів, а проведення підготовчого засідання у відсутності потерпілих з поважних причин є допустимим. Питання щодо подальшого розгляду провадження у відсутності потерпілих підлягає окремому обговоренню під час судового розгляду.

За таких обставин клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Іллічівському міському суду Одеської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, угоди в кримінальному провадженні не укладені.

Досудова доповідь щодо обвинуваченого не складається, оскільки він обвинувачується, поміж іншого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

За таких обставин кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду.

Керуючись ст.ст.291, 314, 315-316, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України, відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України, призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні на 15.00 год. 01 лютого 2023 року.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя