Номер провадження: 11-сс/813/299/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року в кримінальному провадженні №0000839 від 05 грудня 2022 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою терміном до 01 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись зі таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначила, що висновки слідчого судді є необґрунтованими. Крім того в резолютивній частині ухвали судом не відображено висновок щодо клопотання захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що існування ризику впливу підозрюваного на потерпілих та свідків не доведене, оскільки двоє потерпілих загинули.

Крім того слідчий суддя не зважив на доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 страждає на тяжке захворювання крові і будь-які негативні умови його знаходження в слідчому ізоляторі можуть викликати тілесні ушкодження і кровотечу, тому існує реальна загроза життю і здоров`ю ОСОБА_8 . На даний час призначена судово-медична експертиза, на розгляд якої поставлено питання чи існує загроза здоров`ю та життю ОСОБА_8 в умовах тримання під вартою?

Крім того слідчий суддя не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 з 2009 року визнаний непридатним до військової служби.

Звертає увагу, що ДТП мала місце в умовах порушення другим учасником автопригоди, який зупинив свою вантажівку з причепом поруч зі смугою при відсутності знаку зупинки.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадження щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, матеріали провадження свідчать, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000839 від 05 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

06 грудня 2022 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб (а.п.21)

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 03 лютого 2023 року.

27 січня 2023 року слідчий ВРЗСТ СУ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м.Одеси із клопотанням про продовження ОСОБА_8 терміну тримання під вартою.

Таке клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Також слідчий послався на існування ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того зазначив, що закінчити досудове розслідування на даний час не є можливим, оскільки наявна необхідність в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя погодився із такими доводами сторони обвинувачення та, врахувавши відомості, передбачені ст.178 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Перевіривши такі висновки слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою.

Так, на даному етапі кримінального провадження обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та зазначені в клопотанні слідчого, зокрема: протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 грудня 2022 року з фототабицею та план-схемою до нього; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 , протоколі допиту свідка ОСОБА_11 , інших матеріалах провадження.

Зазначені докази, у своїй сукупності повністю доводять наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ДТП мала місце в умовах порушення другим учасником автопригоди, який зупинив свою вантажівку з причепом поруч зі смугою при відсутності знаку зупинки, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі встановлювати питання винуватості особи щодо вчинення кримінального правопорушення, а також причетності до нього інших осіб, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Що стосується питання існування ризиків можливої неналежної поведінки підозрюваного, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування слідчим суддею наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував існування зазначених ризиків, зважаючи на сукупність таких обставин як тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а також відомості про особу підозрюваного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України за скоєння якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Колегія суддів при цьому зазначає, що сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризиків, проте, разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення клопотання щодо запобіжного заходу.

Так, судом першої інстанції, відповідно до положень ст.178 КПК України, обґрунтовано враховано відомості про підозрюваного, який має постійне місце проживання, сім`ю, а також захворювання. Проте ОСОБА_8 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.126, 130 КУпАП, був позбавлений права керування транспортними засобами, притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України.

Беручи до уваги вищенаведені відомості, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого суду про існування ризиків того, що обвинувачений може вчинити одну із дій, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду вказує сукупність таких факторів як тяжкість можливого покарання, що може бути призначене ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, які б в достатній мірі стримували його від переховування.

Про існування ризику вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення свідчать відомості про його особу, оскільки підозрюваний неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті (кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі ст.49 КК України).

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, які не зменшились та продовжують існувати, тяжкість кримінально правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , наслідки вказаного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, колегія суддів доходить висновку про відсутність об`єктивної можливості застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у даному провадженні не доведено існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки існування такого ризику не встановлено, ні під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, ні під час продовження тримання під вартою.

Посилання апеляційної скарги на те, що слідчий суддя не зважив на доводи сторони захисту про стан здоров`я ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя надав належну оцінку вказаному питанню, та зазначив що на час розгляду клопотання слідчому судді не надано медичних документів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_8 під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такою позицією слідчого судді, оскільки одні лиш твердження сторони захисту про наявність у ОСОБА_8 тяжкої хвороби не вказують на неможливість утримання підозрюваного під вартою. Зазначена обставина має бути підтверджена відповідними медичними документами.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, відповідно до пункту 2 глави 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 року № 1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу X зазначеного Наказу, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування підозрюваного у разі наявності у нього захворювань можливе в умовах слідчого ізолятора та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факт визнання ОСОБА_8 в 2009 році непридатним до військової служби в даному випадку не має правового значення, оскільки лише вказує на існування у ОСОБА_8 станом на 2009 рік правових підстав для звільнення від призову на військову службу, що передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» .

Посилання адвоката на те, що слідчий суддя у резолютивній частині ухвали не вказав результати розгляду клопотання сторони захисту, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки, як свідчить зміст оскаржуваної ухвали, слідчий суддя належним чином надав оцінку доводами сторони захисту, та обґрунтував з яких підстав не взяв їх до уваги. Не зазначення ж в резолютивній частині ухвали висновку за результатами розгляду клопотання захисника не є визначеною законом підставою для скасування судового рішення, оскільки, задовольнивши клопотання прокурора слідчий суддя фактично відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що з огляду на складність кримінального провадження, необхідність проведення значної кількості слідчих дій, тривалість проведення експертиз, доводи клопотання слідчого щодо необхідності додаткового проведення процесуальних дій, які наведені в клопотанні, є обґрунтованими.

Строк дії запобіжного заходу продовжено в межах строку досудового розслідування, який ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року продовжено до 06 квітня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді провадження не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3