ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/999/23
провадження № 1-кс/753/299/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши одноособово у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дарницького ГУНП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відноснопідозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2023 року до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000260 від 17 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 16.01.2023 року, близько 21:00 год., знаходячись у громадському місці, а саме в приміщенні кіоску «ХОТ-МИТ», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Бориспільська, 7, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, явно ігноруючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки, аморально та зверхньо ставлячись до прав, свобод і законних інтересів громадян, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в тому, що ОСОБА_5 , тримаючи в руках рушницю «Сайга 410К» № НОМЕР_1 , з хуліганських спонукань, умисно здійснив постріл в напрямку побутової техніки, поряд з якою знаходився потерпілий ОСОБА_8 .

В подальшому, потерпілий ОСОБА_8 скориставшись тим, що ОСОБА_5 не втримавши в руках зброю, яка впала на підлогу, відчуваючи загрозу життю та здоров`ю, покинув приміщення.

Після чого, ОСОБА_5 з метою не бути затриманим, зник з місця вчинення злочину на автомобілі «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_2 , з якого раніше діставав рушницю «Сайга 410К» № НОМЕР_1 .

Слідчим зазначено, що у вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його причетність до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В порядку ст. 177 КПК України прокурором встановлені наступні ризики, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим також зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не має постійного місця проживання у м. Києві, на момент вчинення злочину проживав у хостелі та не встановлено осіб, які могли б виступати в якості поручителя відносно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання зазначаючи, що зазначені ризики є припущенням прокурора; доказів того, що підозрюваний може перешкоджати належному відправленню правосуддя не наведено; зазначає, що відсутність роботи та сім`ї, як і можливе суворе покарання не може підтверджувати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Разом з цим, враховуючи особу ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрований та проживає в м. Києві разом з малолітнім сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до нього може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Крім цього, захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 було подано скаргу на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_5 було затримано без ухвали слідчого судді та з порушенням вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, через тривалий час, а саме по спливу більш ніж 19 годин з моменту кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_5 доводи викладені у скарзі захистника підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, щодо поданої скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 вважає, її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ч. 4, 5 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, з а який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 17.01.2023 р. ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України. Підставами його затримання у протоколі зазначено: 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Слідчий у протоколі виділив підставу для затримання особи, визначеною п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Фактичною підставою для затримання ОСОБА_5 стало те, що сукупність очевидних ознак вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин.

Так, відповідно до протоколу допиту потерпілого від 17.01.2023 вбачається, що ОСОБА_8 особисто бачив, як чоловік, який вчинив постріл в кіоску. вийшовши з приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_5 » підійшов до свого автомобіля та щось з нього дістав.

Свідок ОСОБА_10 у протоколі допиту від 17.01.2023 пояснив, що бачив ОСОБА_5 біля кіоску «Hot Mit» та зазначив, що той має у власності автомобіль «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_2 .

Свідок ОСОБА_11 у протоколі допиту від 17.01.2023 зазначив, що особисто бачив як один з двох людей, які були біля кіоску «Hot Mit», підійшов до автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_2 , дістав з багажника предмет схожий на зброю, а потім уїхав на цьому автомобілі.

Свідок ОСОБА_12 у протоколі допиту від 17.01.2023 також підтвердив наявність біля кіоску «Hot Mit» автомобілю «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_2 та те, що чоловік якого він бачив з предметом, схожим на зброю, уїхав саме на цьому автомобілі.

Відповідно до протоколів обшуків від 17.01.2023, які були проведені за адресою: АДРЕСА_2 , серед іншого був виявлений та оглянутий автомобіль «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_2 , що відбулось в період з 16:56 год до 17:37 год.

Вищезазначене вказує на те, що працівники поліції, після встановлення всіх ознак того, що чоловік, який причетний до вчинення кримінального правопорушення пересувається на автомобілі «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлення цього автомобіля та проведення його огляду, дійшли до висновку, що саме ОСОБА_5 вчинив злочин та відповідно о 17:40 год. (тобто після проведення всіх дій спрямованих на виявлення особи, що вчинила злочин таких як отримання показів свідків та проведення обшуку автомобіля) здійснили затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, твердження захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 щодо незаконного затримання ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а встановлені слідчим суддею обставини дають підстави дійти до висновку про законність затримання ОСОБА_5 .

Щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України серед інших запобіжним заходом є: тримання під вартою.

Частина 3 ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного;

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення;

3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України;

4) чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України;

5) чи можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

6) вирішення питання щодо застави.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_5 , 18.01.2023 року, про що є відмітка в підозрі.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Окрім цього, ОСОБА_5 був затриманий 17.01.2023 року о 17 годині 40 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто у вчиненні хуліганства, а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені відомості, надані сторонами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 19.01.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами обшуків від 17.01.2023.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо доводів захисника про те, що ризик переховування не може бути виміряний лише через суворість покарання, яке особі може загрожувати, то слідчий суддя зазначає, що при оцінці наявності вказаного ризику, було також враховано характер інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення, те, що він покинув місце вчинення злочину та не має постійного місця проживання.

Оцінюючи можливість підозрюваного впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Необхідно також зазначити те, що ОСОБА_5 має посвідчення учасника територіальної оборони, тобто володіє спеціальними навичками, якими може скористатись для незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

Вищезазначене вказує на те, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Щодо оцінки ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначає, що посилання на існування вказаного ризику носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що з врахуванням особи ОСОБА_5 , відсутності у останнього судимостей, обліку у нарколога чи психіатра, наявності малолітньої дитини на утриманні як на підстави, відповідно до яких до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів клопотання та пояснень отриманих в ході його розгляду, ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи та, відповідно, доходу. Крім цього, не зазначено відомостей щодо проживання інших осіб за місцем проживання підозрюваного. Також не надано жодних доказів того, що саме з підозрюваним ОСОБА_5 , а не з матір`ю дитини чи з іншими особами проживає його син ОСОБА_9 , 2010 року народження. Посилання захисника про відсутність у підозрюваного судимостей не скасовують реальне існування зазначених ризиків у своїй сукупності та не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, прокурором доведено, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором правильно наведені підстави вважати, що існують ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, а саме відсутність відомостей про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює його знаходження в умовах слідчого ізолятору; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, в сукупності дають обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та не буде незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від досудового розслідування.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , що є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За наведених вище обставин слідчий суддя не вважає за можливе визначати розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 з 17 січня 2023 року з 17 години 40 хвилин.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 17 березня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено протягом п`яти днів з моменту проголошення її резолютивної частини.

Слідчий суддя: ОСОБА_1