Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4489/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001079 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
На підставі статей 49, 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від покарання в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 12196 (дванадцять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 15 коп. матеріальної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: автомобіль ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_9 на відповідальне зберігання - повернуто власнику ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1581 грн. 92 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України судової транспортно-трасологічної експертизи та судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь свідка ОСОБА_11 вартість проїзду до місця виклику і назад в сумі 45 грн. 11 коп.

встановила:

Судом встановлено, що 06 липня 2017 року близько 09 год. 25 хв. ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , який належить йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , рухався по правій смузі проїзної частини вул. Чуднівська в напрямку вул. Козацька (колишня Володарського) в м. Бердичеві.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу будинку № 37 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_9 проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, множинних переломів ребер справа, перелому правої ключиці, рани правої вушної раковини, саден нижніх кінцівок, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Суд дійшов висновку, що кримінальне правопорушення вчинено 06 липня 2017 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі, відповідно до ст. 12 КК України це правопорушення було злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_9 раніше не судимий, від слідства та суду не ухилявся, а тому, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 49 КК України, а також ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 підлягає звільненню від покарання.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити, як вбачається зі змісту скарги, у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого.

Вказує, що викладені в судовому рішенні фактичні обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження і на підставі наданих стороною обвинувачення доказів неможливо достовірно зробити висновок про винуватість ОСОБА_12 у скоєнні наїзду на пішохода за обставин, викладених у обвинуваченні, оскільки доказів про це не достатньо.

Вважає, що суд не надав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , який надав пояснення, які суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Крім того суд не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_11 який стверджував, що потерпілий йшов з другом і вони разом переходили дорогу через пішохідний перехід. Хоча сам потерпілий стверджує, що був в цей день сам, а тому вважає, що покази свідка ОСОБА_11 не узгоджуються із матеріалами справи, а тому до них треба ставитись критично.

Крім того, сторона захисту звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку недопустимий доказ - висновок авто- технічної експертизи від 23.10.2017 року за № 3/976 в частині визначення напрямку перетину потерпілим ОСОБА_10 проїзної частини по нерегульованому пішохідному переході з огляду на суперечливість використаних експертом під час дослідження вихідних даних та їх неузгодженість із сукупністю інших доказів у справі.

Не погоджується захисник з оскаржуваним вироком в частині задоволення цивільного позову, оскільки судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_13 було сплачено потерпілому 2000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи та зазначено у вироку.

Крім того, при частковому задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 судом першої інстанції не враховано матеріальний стан ОСОБА_12 , його стан здоров`я та вік, оскільки обвинувачений є людиною похилого віку, має багато хронічних захворювань та отримує лише одну пенсію.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора та представника потерпілого, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , пояснив, що переходив дорогу по пішохідному переході на вул. Чуднівській, зліва на право, відчув удар, втратив свідомість та отямився у лікарні, інших обставин не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_11 , в суді першої інстанції пояснив, що йшов на відстані 10 метрів позаду потерпілого. Бачив момент наїзду автомобіля на потерпілого. Наїзд автомобіля на потерпілого був правою частиною капоту. Внаслідок удару, потерпілий впав на лобове скло та головою пошкодив його. Обвинувачений з потерпілим проїхав п`ять метрів, потім потерпілий впав на проїзну частину. Обвинувачений автомобіль припаркував з лівої сторони на тротуарі. Після зіткнення до потерпілого почали збігатися люди, перевернули його. Було приблизно 10 чоловік. Обвинувачений чекав біля свого автомобіля на протилежній стороні, до потерпілого не підходив.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.17 зі схемою до нього свідок ОСОБА_11 показав механізм та обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, місце, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_10 - на відстані 6,9 м. від лівого краю проїзної частини вул. Чуднівська в м. Бердичеві по напрямку руху до вул. Козацька та 1,7 м. від кута будинку № 37 вищевказаної вулиці. Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 тричі долав ділянку довжиною 6,9 м в тому темпі руху, в якому рухався пішохід ОСОБА_10 в момент пригоди, середній час 4,14 с (т. 1, а.п. 65-66).

Згідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.07.17 зі схемою та фототаблицею до нього, оглянуто пряму горизонтальну асфальтобетонну ділянку дороги в м. Бердичеві, вул. Чуднівська по напрямку руху до вул. Козацька, яка на момент огляду перебуває в сухому чистому стані. Протоколом зафіксовано кінцеве розташування транспортного засобу, який здійснив наїзд на пішохода, механічні пошкодження, які утворилися на автомобілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема встановлено, що ДТП сталося за участі автомобіля ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 . Автомобіль має механічні пошкодження у вигляді розбитого лобового скла з правої сторони у верхній його частині. Слідів шин автомобіля (кочення, ковзання, занесення або інших), а також слідів гальмування транспортного засобу в ході огляду не виявлено .

Допитаний як свідок ОСОБА_14 , показав, що він розслідував справу про ДТП на вул. Чуднівській транспортний засіб рухався в напрямку вулиці Володарського і здійснив наїзд на пішохода на пішохідному переході. Коли він приїхав на місце пригоди, травмованого пішохода вже не було, його без свідомості повезли у лікарню, була кров на проїзній частині. На автомобілі пошкодження були на правій стороні, водій транспортного засобу йому пояснював, що пішохід рухався справа наліво відносно нього, тому і в первинних обставинах у документах так було зазначено. В ході розслідування було встановлено очевидця події і той дав показання, що пішохід перетинав дорогу по пішохідному переході зліва направо відносно автомобіля і вже майже дійшов до кінця переходу, коли на нього наїхали.

За висновком комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи № 3/613 від 26.07.17, на автомобілі марки ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , на висоті 110-136 см та на відстані 96-126 см від передньої поверхні та на відстані 9-46 см від правої бокової поверхні деформація вітрового скла спереду назад до 8 см із сіткою тріщин. Сліди і пошкодження динамічного характеру сконцентровані в його передній правій частині, при цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований спереду назад відносно подовжньої вісі автомобіля. В процесі дослідження технічного стану автомобіля не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 361 від 11.09.17 у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, множинних переломів ребер справа, перелому правої ключиці, рани правої вушної раковини, саден нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, чим могли бути і виступаючі частини автомобіля, з наступним падінням на дорожнє покриття у термін, вказаний у постанові (06.07.17 близько 09.30). Враховуючи виявлені тілесні ушкодження, експерт вважає, що потерпілий міг знаходитися у вертикальному положенні та обернутий до травмуючого фактору в момент первинного контакту правою стороною тіла чи наближеним до цього.

Відповідно до висновку судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/976 від 23.10.17, в наведених дорожніх умовах при заданих вихідних даних водій автомобіля ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.
В наведеній дорожній обстановці при заданих вихідних даних водію автомобіля ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.
В умовах місця пригоди при заданих вихідних даних дії водія автомобіля ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України.
Для оцінки дій пішохода ОСОБА_10 не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки.
В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди при заданих вихідних даних з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки є невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України. (т1. а.с73-77)

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_15 будучи попередженим за кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України показав, що він проводив дві експертизи у цьому кримінальному провадженні: комплексну судово транспортно-трасологічну експертизу № 3/613 і експертизу обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/976.
При проведенні експертизи обставин і механізму ДТП він допустив описку у фабулі на першій сторінці свого висновку, де помилково зазначив, що рух пішохода був справа наліво, хоча всі дослідження, розрахунки він проводив на підставі вихідних даних постанови, в якій зазначено про рух пішохода зліва на право. Механічні пошкодження автомобіля описані у висновку, сліди і пошкодження динамічного характеру свідчать про загальну направленість спереду назад відносно повздовжньої вісі автомобіля. Свої висновки підтримав.

Відповідно до постанови слідчого про призначення експертизи обставин і механізму ДТП від 10.10.2017 р. зазначено вихідні дані про рух пішохода ОСОБА_10 зліва направо, відносно напрямку руху ТЗ.(т.1 а.с 70)

Судом першої інстанції безпосередньо досліджено всі обставини вчинення правопорушення, а у вироку в повному обсязі надано оцінку та спростовано доводи сторони захисту, що аналогічні доводам апеляційної скарги, з таким рішенням погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , із зазначенням, що він не є учасником ДТП, потерпілого не збивав, а ушкодження на його автомобілі виникли через неправомірні дії невідомого, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Натомість докази, що були перевірені судом беззаперечно вказують, що ОСОБА_9 керуючи транспортним засобом проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Жодних суперечностей у доказах, які поклав на підтвердження винуватості обвинуваченого у свої висновках суд першої інстанції, колегія суддів не вбачає, потерпілий повідомив про усі обставини, які він спостерігав та пам`ятає, вказав, що рухався по пішохідному переходу зліва направо, відчув удар та втратив свідомість.
Свідок ОСОБА_11 повідомив детальні обставини ДТП, яку він спостерігав безпосередньо, підтвердивши показання потерпілого, в тому числі про напрямок руху потерпілого та обставини отримання ним тілесних ушкоджень, пошкодження транспортного засобу обвинуваченого.
Зазначені докази повністю узгоджуються з даними огляду місця ДТП, ушкодженнями на транспортному засобі, висновком СМЕ щодо обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а також висновками експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/976 від 23.10.17, а також показаннями експерта ОСОБА_15 .
Колегія суддів, з врахуванням показань експерта, який роз`яснив та підтвердив свої висновки будучи попередженим про кримінальну відповідальність, сумнівів щодо їх правильності та повноти не знаходить.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Апеляційний суд вважає законним та обґрунтованим рішення суду про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування 12196 (дванадцять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 15 коп. матеріальної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Як вбачається з позовної заяви представника потерпілого ОСОБА_10 , розмір заподіяної йому матеріальної шкоди, в розмірі 12196,15 грн. та моральної шкоди, в розмірі 50000 грн. було визначено з урахування добровільно наданої дружиною обвинуваченого допомоги та відшкодування майнової і моральної шкоди, в розмірі 2000 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано, що така шкода заподіяна протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 , а також глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, який саме внаслідок дій обвинуваченого вимушений був проходити тривале лікування, пережив сильні душевні страждання, пов`язані із втратою здоров`я, з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди, в сумі 40000 р., з врахуванням ушкоджень, які зазнав потерпілий, тривалого лікування, стресу, негативних змін у його житті та на думку колегії суддів відповідає вимогам розумності та справедливості.

Прокурором та потерпілим апеляційні скарги не подавалися, суд покарання ОСОБА_9 не призначав і звільнив обвинуваченого від покарання на підставі ст. 49, 74 КК України, а тому враховуючи межі апеляційного розгляду визначені ч.2 ст. 404 КПК України ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: