Справа № 716/1541/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2023 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під №0002120 від 14.07.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 13.07.2022 близько 20:10 години, перебуваючи на розі вулиць Грушевського та Рязанської м. Заставна, Чернівецького району, Чернівецької області діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в ході виниклого конфлікту із потерпілим ОСОБА_4 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя від якого той впав на землю. Своїми діями спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: рубця в ділянці нижньої губи справа, як наслідок загоєння бувшої рани, яке відповідно до висновку експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ № 540 екс відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Продовжуючи свої протиправні дії обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, відходячи від потерпілого ОСОБА_4 , наступив своєю ногою на ліву ногу останнього. Чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині та заднього краю лівої великогомілкової кістки, яке відповідно до висновку експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ №540 екс відноситься до середнього ступеня тяжкості, як таке що призвело до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 КК України.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно він 13.07.2022 перебував в гостях в м.Заставна у свого друга де вживав алкогольні напої. Там у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 , який через деякий час вичерпався, оскільки останній пішов. Він разом з свідком ОСОБА_6 поїхали на мопеді по вул.Грушевського. Приблизно о 20-00 годині на розі з вул.Рязанською він побачив потерпілого ОСОБА_4 та продовжив з ним словесний конфлікт. В ході цього наніс йому один удар лівою рукою в ділянку обличчя. Від цього потерпілий впав на коліно та втратив свідомість. В подальшому він ще навмисно наступив на ногу потерпілому, щоб останній не встав та не міг чинити супротив та покинув місце події. Вказав, що щиро розкаюється та просить суворо не карати. Відносно заявленого цивільного позову вказав, що розмір завданої ним матеріальної шкоди визнає в повному обсязі. Щодо моральної шкоди, то позовні вимоги визнав в розмірі 15000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав суду, що 13.07.2022 у вечірній час він вживав алкогольні напої та перебував в гостях у знайомого Стасюка в м.Заставна по вул.Грушевського. З присутніми особами, серед яких був також обвинувачений ОСОБА_5 , якого він знав раніше, у нього виник словесний конфлікт. Після того, він пішов додому та через деякий час його наздогнав на моторолері обвинувачений ОСОБА_5 , який перебував з свідком ОСОБА_6 . Між ними продовжився словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому один удар лівою рукою в обличчя. Від вказаного удару він втратив свідомість та нічого більше не пам`ятає. Коли він отямився, то відчув сильний біль в нозі та викликав медиків. Як він отримав тілесні ушкодження ноги він не пам`ятає.

В подальшому йому надавалась медична допомога та він проходив курс реабілітації, який триває і на даний час. Завданими діями обвинуваченого ОСОБА_5 йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Саме тому, він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, оскільки шкода йому не відшкодована.

Щодо виду та розміру покарання відносно обвинуваченого, то просив не застосовувати покарання пов`язане з позбавленням волі.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що підтверджують ступінь та розмір завданих тілесних ушкоджень, а також характеризують особу, щодо судових витрат та речових доказів, а також матеріалів досудової доповіді.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена. Його дії необхідно кваліфікувати за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст.66 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відносно зазначеної органом досудового розслідування обставини, як щире каяття, то суд вважає, що вона не знайшла свого відображення в судовому засіданні. Поведінка обвинуваченого не свідчить про таке каяття, останній не попросив пробачення у потерпілого та жодним чином не намагався відшкодувати завдану шкоду.

Суд також враховує те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працює. Вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії нетяжкого злочину. Не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра, є військовозобов`язаний. Судом береться до уваги також думка потерпілого, який вказав, що має до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, про що свідчить заявлений ним цивільний позов, та відносно покарання просив застосувати іспитовий строк без реального позбавлення волі.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній та середній відповідно. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе з поєднанням наглядових та соціально-виховних заходів.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, йому необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті із застосуванням звільнення від відбування покарання з іспитовим строком передбаченого ст.75 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.

Питання про стягнення судових витрат та щодо долі речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

В межах даного кримінального провадження потерпілим подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди завданої злочином. Вирішуючи питання щодо вказаного позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до змісту вимог ст.82 ч.1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав позовні вимоги потерпілого в частині завданої ним матеріальної шкоди на суму 7747 гривень та визнав обставини, які обґрунтовують дану вимогу.

З цих підстав, не підлягає доведенню розмір понесеної потерпілим ОСОБА_4 матеріальної шкоди, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України і внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_4 завдано моральні та фізичні страждання, які полягають в перенесеному ним душевному стражданні та нервовому потрясінні. Це було викликано необхідністю постійного приймання медикаментів та препаратів, ризики пов`язані з реабілітацією тощо. Вказані обставини призвели до погіршення його морального та фізичного здоров`я. Розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, перенесеного нервового стресу. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, того факту, що обвинуваченим взагалі не відшкодовано шкоду, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 30 000 гривень підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.122 ч.1 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3.попросити публічно пробачення у потерпілого ОСОБА_4 ;

4.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

5.працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Речові докази по справі: диск із відео з камер спостереження за 13.07.2022 (а.с. 50) залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 7747 (сім тисяч сімсот сорок сім) гривень та 20 000 (двадцять тисяч) гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ