Справа № 645/5293/17
Провадження № 1-в/645/15/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22.11.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про відстрочку виконання вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року. Вимоги обґрунтовує тим, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 11.12.2020 року було відмовлено в задоволенні подання начальника Чугуївського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 , передбаченого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року. Станом на 11.12.2020 року було встановлено, що ОСОБА_5 в цілому не порушував умови звільнення від відбування призначеного покарання та станом на грудень 2022 року термін в три роки сплив повністю.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.07.2020 року було повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000083 від 22.01.2020 року за ч. 4 ст. 358 КК України. Обвинувальний акт надійшов до цього ж суду повторно та винесений вирок, копія якого у ОСОБА_5 відсутня.

При цьому, захист має намір подати заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КК України, адже ОСОБА_5 був обвинувачений за повної відсутності належної правової допомоги та без належних доказів.

Посилаючись на положення ст. 536 КПК України, враховуючи те, шо наразі в Україні діють особливі обставини, а саме введення воєнного стану через повномасштабну збройну агресію Російської Федерації, і в будь-який час кожна особа може бути залучена до оборони Держави чи допомозі родині, враховуючи обстріли та необхідність оберігати рідних, той факт, що ОСОБА_5 є єдиним сином ОСОБА_7 , захисник просив суд відстрочити виконання вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року на строк, визначений судом.

У судове засідання засуджений не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, клопотання про відкладення до суду не надходили.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені вище.

Прокурор просив суд відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, враховуючи, що відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 07.10.2021 року ОСОБА_5 призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді 3 місяців арешту, при цьому до вказаного покарання на підставі ст. 71 КК України було приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Вивчивши зміст клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців, згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Апеляційних скарг на вирок від учасників судового провадження не надходило, вирок набрав законної сили.

Матеріали кримінальної справи свідчать, що в процесі виконання вказаного вироку на підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 11.12.2020 року було відмовлено в задоволенні подання начальника Чугуївського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_5 від покарання, передбаченого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року оскільки під час іспитового строку ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, по якому ще не прийняте рішення.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося захисником ОСОБА_4 на підставі вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 07.10.2021 року ОСОБА_5 було призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді 3 місяців арешту. До вказаного покарання на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. За наслідками апеляційного оскарження 01.02.2022 року апеляційним судом Харківської області вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 КПК, має право вирішити питання про відстрочку виконання вироку.

Пунктом 3 частини 1 статті 536 КПК України передбачено, що виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили. Відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Відстрочка виконання вироку - право, а не обов`язок суду. Підставою для застосування відстрочки виконання вироку є недоцільність реального виконання призначеного покарання. Вирішуючи питання відстрочки виконання вироку суд, окрім підстав застосування відстрочки, передбачених законом, враховує також тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного питання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Положеннями ч. 3 ст. 75 КК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 Цього Кодексу.

Як вбачається з вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 07.10.2021 року під час іспитового строку, встановленого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року, ОСОБА_5 було вчинено нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України. Згідно вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 07.10.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 місяців арешту. До вказаного покарання на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Таким чином ОСОБА_5 фактично підлягає не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 07.10.2021 року, в той час як у клопотанні захисником ОСОБА_4 поставлено питання про відстрочення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про відстрочку виконання стосовно засудженого ОСОБА_5 вироку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 536 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 372, 376, 536, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 31.01.2023 року.

Суддя ОСОБА_1