Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/2288/22
Провадження № 1-кп/644/29/23

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 від 21 вересня 2022 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Парафіївка, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді водія ТОВ «Пирятинський делікатес», з 04.04.2022 року військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді кулеметника 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у військовому званні «солдат», проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилення від неї, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військовій частині НОМЕР_1 без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин 07.09.2022 року приблизно о 13 год. 00 хв. самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 - блокпост, що знаходився біля заправної станції «ОВІС» що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та попрямував до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 29.11.2022 року о 15 год. 40 хв. слідчим слідчої групи - слідчим четвертого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затриманий.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, себе визнав повністю, не заперечував факту дезертирства за обставин, викладених вище, зазначивши, що є учасником бойових дій, з 2016 року по 2019 рік проходив службу по контракту. 04.04.2022 року був мобілізований та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . 04-05 вересня 2022 року проходив медичне обстеження у шпиталі у м. Полтаві, госпіталізованим не був, знав про заборону самовільного залишення військової частини, однак 07.09.2022 року він викликав собі таксі, до блокпосту на якому проходило чергування, і поїхав додому. За час перебування вдома звертався до сімейного лікаря зі скаргами на болі в попереку, госпіталізований не був. В подальшому хотів повернутися до військової частини, однак ні з ким не зміг зв`язатися і 29.11.2022 року його було затримано. Потім дізнався, що йому необхідно було звернутися з відповідним рапортом до начальника медичної служби та отримати направлення на обстеження та лікування. Просив не досліджувати докази, щодо тих обставин які ним не оспорюються, проти чого не заперечували інші учасники судового провадження.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом визначається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При призначенні ОСОБА_4 покарання за вчинене, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його процесуальну поведінку, відсутність тяжких наслідків від скоєного, повне визнання провини, щире каяття, данні про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, до мобілізації працював, перебуває у шлюбі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, з 2016 по 2019 роки проходив службу за контрактом, з 2016 року є учасником бойових дій, відзначений нагородами, а отже приймав безпосередню участь в зоні активних бойових дій, направлену на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, характер та ступень тяжкості кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, суд приходить до висновку, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і що з ціллю виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 408 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі, тому суд вважає за необхідне, запобіжний захід, обраний ухвалою слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова від 01.12.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період із 29.11.2022 року по день набрання вироком законної сили включно.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_4 під вартою з 29 листопада 2022 року, з моменту його фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити прокурору і засудженому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1