УХВАЛА

Справа № 635/3002/20

Провадження № 1-кс/635/221/2023

17 лютого 2023 року смт.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000075 від 06.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Пісочин Харківського району Харківської області, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначає, що на підставі ухвали Верховного Суду від 19.01.2023 на розгляд Харківського районного суду Харківської області передано обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 спливає 18.02.2023. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому існують підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачена в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на тривале перебування під вартою, відсутність впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, зауваживши, що не переховувалась від органів досудового слідства. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на наявність у обвинуваченої місця проживання, а від так, можливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, зауважив, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, тривалий час перебуває під вартою. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Заслухавши прокурора, пояснення обвинуваченої, зауваження захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2021 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181600 грн.

В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року до 18.02.2023 р.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зв`язку із спливом строку запобіжного заходу прокурор звернувся із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Верховного Суду від 19.01.2023 на розгляд Харківського районного суду Харківської області передано обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України.

Водночас, підготовче судове засідання на даний час Харківським районним судом Харківської області не проведено.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, найтяжче з яких, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності та розмір завданої майнової шкоди.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченої, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, існує.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їй злочинів.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Окрім того, оскільки підозрювана ОСОБА_5 обізнана про місце мешкання та засоби зв`язку потерпілого та свідків, то з метою уникнення кримінальної відповідальності, вона може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного впливу на потерпілого та свідків, які викривають її у вчиненні правопорушень, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас, суд також вважає слушними доводи захисника та обвинуваченої про тривалий строк перебування останньої під вартою, а саме майже 2 роки, що на думку суду, певною мірою зменшило існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , враховуючи обставини інкримінованих їй кримінальних правопорушень, їх кількість (58 епізодів), що вчинені упродовж нетривалого періоду часу, існує об`єктивний ризик продовження ОСОБА_5 своєї злочинної діяльності та вчинення нею інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для обрання підозрюваній ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваної під вартою, в тому числі за станом здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність у підозрюваної родини, з якою вона спільно проживає, постійного місця проживання та роботи самі по собі не можуть бути запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваної та істотно не зменшують ризик можливості переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

При цьому той факт, що родичами підозрюваної укладено договір оренди житла, ризики, які встановлені слідчим суддею під час обрання та продовження запобіжного заходу, не зменшує. Сам договір не надає підозрюваній ніяких вагомих стимулів, щоб остання утримувалась від переховування від суду та не перешкоджала кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, доказів наявності згоди власника житла на перебування обвинуваченої під цілодобовим домашнім арештом у належному йому житлі суду не надано

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, але, з урахуванням у тому числі майнового стану обвинуваченої, свідчать про можливість зменшення розміру застави до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000075 від 06.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 17 квітня 2023 року включно.

Визначений щодо ОСОБА_5 розмір застави зменшити до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 22.02.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1