Справа №295/1571/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

встановив:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що в провадженні Другого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, на досудовому розслідуванні перебувало кримінальне провадження № 0000839 від 25.10.2019 року, відомості по якому внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст.365 КК України.

Так, за твердженням заявника, 01.10.2019 року близько 13 год. 30 хв. на земельній ділянці, виділений під пасовисько, яка знаходиться поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :05:002:0001 Малобратилівського старостинського округу с. Гринівці Любарського району Житомирської області, під час здійснення ОСОБА_3 польових робіт на орендованих земельних паях старший слідчий Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , та працівник ВП Любарського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 при виконанні своїх функцій, як представників влади, діючи в інтересах громадянина ОСОБА_7 , поза межами кримінального провадження, всупереч приписам ч.3 ст.214 КПК України, з метою заволодіння оригіналами договорів оренди земельних паїв, пред`явлених ОСОБА_3 , умисно вийшли за межі наданих їм повноважень і діючи незаконними методами, вчинили дії, виконання яких дозволяється лише в особливих випадках, застосували фізичну силу відносно ОСОБА_3 , чим спричинили останньому легкі тілесні ушкодження.

Постановою слідчого другого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 16.12.2022 року кримінальне провадження закрите.

На думку заявника, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є необгрунтованим, не враховує надані в ході досудового розслідування, в тому числі за ухвалою слідчого суді від 21.02.2022 року, вказівки.

Посилаючись на допущену неповноту досудового розслідування, заявник просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні заявником підтримано зміст скарги.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, зауважив на тому, що зібрані докази не підтверджують існування складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Другим відділом (з дислокацією у м.Житомирі) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000839 від 25.10.2019 року, відомості по якому внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст.365 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_3 від 04.10.2019 року, за змістом якої 02.10.2019 року у с. Гринівці Любарського району Житомирської області працівники поліції намагались відібрати у заявника договори оренди землі, застосувавши до ОСОБА_3 фізичне насильство, нанісши декілька ударів у тулуб, підборіддя та ліву руку, подряпавши праву руку та голінь правої ноги, а також заява даної особи з приводу того, що 01.10.2019 року близько 13 год. 30 хв. працівники Любарського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосували відносно ОСОБА_3 фізичну силу, чим спричинили тілесні ушкодження.

Постановою слідчого другого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 16.12.2022 року вирішено питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

За висновком слідчого, у ході проведення дослідження обставин кримінального провадження та оцінки показань свідків, документів у їх сукупності, факт перевищення влади або службових повноважень працівниками Любарського ВП ГУНП в Житомирській області, не встановлено.

За змістом ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши додані до матеріалів скарги документи, надаючи оцінку зібраним в ході досудового розслідування доказам, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст. 365 КК України передбачено настання відповідальності перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно з частиною другої даної норми відповідальність настає за умов, якщо дії, передбачені частиною першою статті, супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Надаючи оцінку виниклим подіям слідчий суддя вважає необхідним зазначити таке.

За змістом ч.3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до встановлених слідчим суддею обставин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема відеозаписом розмови між працівниками поліції та заявником ОСОБА_8 у службовому автомобілі, слідчий, отримавши у фактичне розпорядження документи, що надані потерпілим на доведення правомірності використання земельних ділянок, сповістив про необхідність вилучення таких документів.

Саме за наслідком відповідного інформування потерпілим вчинено активні фізичні дії, направлені на повернення з фізичного утримання працівника поліції відповідних документів, що призвело до виникнення штовханини в службовому автомобілі.

Слідчий суддя вважає необхідним звернути увагу на тому, що припущення з боку присутніх осіб про невідповідність дій працівників поліції вимогам чинного законодавства за умов, коли будь-які загрози щодо безпеки осіб були відсутніми, не може бути ґрунтовною підставою фізично активного впливу на працівників поліції та перевищеної та непропорційної протидії.

Положеннями чинного Кримінального процесуального кодексу України визначено порядок захисту та поновлення порушених прав учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Саме в розрізі поданого клопотання про арешт майна слідчий суддя, на виконання повноважних функцій з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (ст. 3 КПК України) надає оцінку правовій підставі для арешту майна; можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння.

В такому разі слідчий суддя досліджує питання відповідності вимогам чинного законодавства вчинених процесуальних дій слідчого (дізнавача), що пов`язувались із вилученням заявленого до арешту майна (документів).

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя погоджується з висновками слідчого з приводу того, що обставини, за наслідком яких потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження та які виникли в результаті активних дій потерпілого, розпочатих відносно працівника поліції, не містять ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365, ч. 2 ст.365 КК України.

Відповідно до ст. 42 КПК України поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При вирішенні питання про відповідність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження вимогам законності та обґрунтованості слідчий суддя перевіряє виконання такою особою прав та обов`язків, визначених ст. 40 КПК України, рівень досягнення вчиненими процесуальними заходами завдань кримінального провадження, з`ясовує обсяги дослідження слідчим обставини кримінального провадження на предмет всебічності і повноти.

В даному випадку слід звернути увагу, що невиконання певної процесуальної дії (слідчих, розшукових заходів), зокрема, у вигляді слідчого експерименту, не може в самостійному вигляді виявляти неповноту досудового розслідування лише з підстав не проведення такої дії.

Відсутність повноти розслідування може виявлятись внаслідок можливого з`сування через такий процесуальний захід тих відомостей, які становлять інтерес по кримінальному провадженню.

З дослідженого змісту прийнятої постанови про закриття кримінального провадження слідує, що слідчим в повній мірі встановлено та надано оцінку всім обставинам і доказам на їх підтвердження шляхом їх зазначення, аргументації сприйняття або відхилення, надано аналіз кваліфікації діянь за змістом статті 365 КК України.

Так, слідчим викладено зміст показань, наданих потерпілим, присутніми під час конфлікту свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , надано оцінку оглянутим відеозаписам з відтворенням подій.

Не проведення слідчої дії у вигляді слідчого експерименту не виявляє неповноти досудового розслідування як процесу, скерованого на отримання повних, всебічних, достатніх відомостей про події та факти.

З огляду на викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 16.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення ухвали.

Виготовлення повного тексту ухвали відбудеться 24.02.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1