печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0001390 від 13.10.2022 слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001390 від 13.10.2022 слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Власник майна або його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001390 від 13.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання слідчий вказує наступне.

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , який, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ЗРУ НОМЕР_2 , будучи зобов`язаним неухильно виконувати вимоги Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Закону України «Про прикордонний контроль», відомчих документів Державної прикордонної служби України, у порушення вимог вищевказаного законодавства та нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальні правопорушення пов`язані з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, та з пособництвом у проханні службовою особою, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища та пособництвом в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому повторно.

Так, приблизно на початку вересня 2022, точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у пункті пропуску через державний кордон України до Республіки Польща «Устилуг Зосин» до ОСОБА_5 , як військової посадової особи ДПСУ, звернулася ОСОБА_6 , з якою він знайомий протягом тривалого періоду часу, щодо отримання консультації з приводу порядку перетину кордону, зокрема особами у віці 18 60 років під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, та спілкування на інші побутові теми.

У ході розмови ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_6 , що попри існуючі законодавчо визначені заборони щодо перетину особами у віці від 18 60 років державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану та пов`язаної із цим загальної мобілізації, термін дії якої наразі триває, у разі надання йому неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США (за одну особу) може сприяти безперешкодному перетину особою, яка планує здійснити виїзд, внесеною до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека), зокрема сервісу «Ліцензування» Системи «ШЛЯХ» державному кордону з наявними порушеннями Правил та у разі надання йому неправомірної вигоди у сумі 10 000 доларів США може сприяти у незаконному перетину державному кордону без будь-яких юридичних підстав для виїзду.

Дізнавшись про це ОСОБА_6 , будучи обуреною зухвалістю працівника ДПСУ ОСОБА_5 , який переслідуючи корисливі мотиви, відкрито висловив бажання одержати неправомірну вигоду за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, звернулася до правоохоронних органів та повідомила про обставини бесіди з ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_6 , будучи залученою до конфіденційного співробітництва з метою отримання під час досудового розслідування відомостей та речей, які мають значення для досудового розслідування, підшукала особу для організації її виїзду за кордон у спосіб, оголошений ОСОБА_5 .

Для цього, 12.11.2022, близько 11 год. 13 хв, перебуваючи в автомобілі марки «Honda», р.н.з. НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_5 про бажання виїхати за кордон у особистих цілях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цього ж дня ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що для досягення мети вищевказаного злочинного умислу йому необхідно допомога інших осіб, залучив до протиправної діяльності свого знайомого, з його слів колишнього співробітника ДПСУ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повинен сприяти в організації незаконного переправлення зазначеної особи через державний кордон України, шляхом вирішення питання щодо внесення відомостей про особу до системи «ШЛЯХ», пообіцявши ОСОБА_6 організувати зустріч з ним.

У подальшому, ОСОБА_6 13.11.2022, близько 11 год. 26 хв., прибувши на зазделегідь визначену ОСОБА_5 адресу, а саме: м. Луцьк, вул. Єршова, 2 авторинок «Нова парковка», в автомобілі марки «Toyota Corolla», сірого кольору, н.з. НОМЕР_4 , зустрілася з ОСОБА_5 та особою, яку останній представив ОСОБА_4 .

Надалі, того ж дня 13.11.2022, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, перебуваючи в в автомобілі марки «Toyota Corolla», сірого кольору, н.з. НОМЕР_4 , повідомив ОСОБА_6 , про можливість організації ними незаконного перетину кордону ОСОБА_7 , а саме забезпечення внесення відомостей до системи «ШЛЯХ» у разі надання їм неправомірної вигоди у сумі 6000 доларів США після фактичного перетину особою кордону України у напрямку Республіки Польща.

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, з метою реалізації вищевказаного злочину умислу, за сприяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб до Системи Шлях внесено завідомо неправдиву інформацію щодо наміру перетнути ОСОБА_7 державний кордон України у пункті пропуску «Устилуг Зосин», як водієм ФОП ОСОБА_8 на вантажному автомобілі марки «Renault Master», н.з. НОМЕР_5 .

Надалі, 27.11.2022 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з метою доведення їх злочинного умислу до кінця, надав ОСОБА_7 вантажний автомобіль марки Renault Master, н.з. НОМЕР_5 , копії документів ФОП ОСОБА_8 та зазначив про необхідність виїзду останнього 28.11.2022 через пункт пропуску «Устилуг Зосин».

У подальшому, 28.11.2022 близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на організацію та сприяння в незаконному перетину ОСОБА_7 державного кордону, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в пункті пропуску «Устилуг Зосин», всупереч Правил та вимог Розпорядження, здійснив незаконний пропуск останнього через державний кордон України в напрямку Республіки Польща.

Після чого, 28.11.2022, за адресою: м. Луцьк, вул. Івана Франка, 3, біля автомийки «Мийка Супер», ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом в салоні автомобіля марки Mitsubishi Pajero, н.з. НОМЕР_6 , одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду за організацію та сприяння вищевказаного незаконного перетину громадянином України ОСОБА_7 держаного кордону України, у сумі 6000 доларів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2022 складає 219 360 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

28.11.2022 о 12 годині 40 хвилин за адресою: м. Луцьк, вул. Набережна, біля будівлі № 3, в якій розташовується автомийка «Мийка Супер», у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, того ж дня, 28.11.2022, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до реєстраційних карток транспортних засобів у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб: MITSUBISHI PAJERO WAGON, номерний знак НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 .

Санкція інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що суд за результатами розгляду справи по суті може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна, а тому сторона обвинувачення вважає за необхідне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , з метою забезпечення можливої конфіскації такого майна як виду покарання, а накладення арешту на вищезазначене майно не призведе до негативних наслідків для інших осіб, оскільки права користування ним ОСОБА_4 не позбавляється.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленомуцим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб .

Так, частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкція інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 26, 107, 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 ), який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WAGON, номерний знак НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10