Справа № 461/4309/20
Провадження № 1-кп/461/259/23
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

01.03.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Львівської області, м. Новий Розділ, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001248 від 01.04.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року вирок Галицького районного суду м.Львова від 28 грудня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2022 р., головуючого суддю обрано ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року у справі призначено підготовче судове засідання. /а.с.126/

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів. Мотивуючи тим, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої, протоколами допиту свідків, протоколом впізнання, протоколами огляду відеозаписів з камер спостереження, протоколами тимчасового доступу, речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_4 із вчиненням даного кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Прокурор зазначає, що відповідно до ст.178 КПК України необхідно врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, вчинив особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства; наявність достатніх доказів про вчинення ним даного кримінального правопорушення; не має постійного місця роботи, постійного місця проживання, а тому є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які не допитувалися в судовому засіданні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи викладені вище обставини, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, оскільки дослідження обставин справи не закінчено, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати можливості, тому лише обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Крім цього, враховуючи той факт, що злочин у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу прокурор вважає, що є підстави для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 клопотання прокурора заперечив, з підстав не обґрунтованості. Просив суд обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника, просив суд обрати йому нічний домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, позиція захисника ОСОБА_5 щодо поданого клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що постановою Верховного суду від 09 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 07 січня 2023 року включно. /Том №3 а.с.111-112, 113-120/.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Положення ст.199 КПК України, передбачають, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини,які свідчать про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.3 ст.187 КК України, у разі визнання його винуватим , може бути позбавлений волі на строк до 12 років, із конфіскацією майна.

Суд погоджується із позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання. Зокрема, ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; останній немає постійного місця проживання та реєстрації у м. Львові та області; тривалий час ніде не працює, відтак, не маючи засобів для існування може продовжувати злочинну діяльність для забезпечення своїх матеріальних умов проживання; дані про міцні соціальні зв`язки відсутні; зважаючи на тяжкість вчиненого та обставини інкримінованого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності або пом`якшення своєї участі у злочині проти життя і здоров`я особи, існує високий ризик того, що обвинувачений, будучи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

За відсутності достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у разі зміни запобіжного заходу, інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання обвинуваченого та захисники про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашнього арешту у нічний період доби.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_4 обвинувачується у нападі на потерпілу ОСОБА_7 із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я останньої та застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, до шиї якої приставляв ніж та душив її.

Життя та здоров`я людини, згідно ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, тому його охорона найважливіше завдання кримінального права України, відтак, завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень. В даному випадку, як вбачається із матеріалів обвинувального акту, потерпіла ОСОБА_7 зазнала шкоди, включаючи фізичне насильство, спричинене неправомірними діями обвинуваченого. Тому, правових підстав для визначення розміру застави ОСОБА_4 суд не вбачає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи ОСОБА_4 не встановлено, а відтак існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Таким чином, підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали, тому наявна необхідність у задоволені клопотання прокурора та продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

Керуючись ст. ст.177, 178, 183, 199, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001248 від 01.04.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», на 60 діб, тобто до 29 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти напрокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_8 .

Ухвала в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1