Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
632/763/22: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти власності; Крадіжка.
Надіслано судом: 14.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 06.02.2023
Номер судового провадження: 11-кп/818/148/23
ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/763/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/148/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.11.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який офіційно не працевлаштований, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 05 років позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 18.06.2022 року, тобто з дня затримання останнього на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 566 гривень 34 копійок.

Вказаним вироком встановлено, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

При цьому, 15 березня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, 21 квітня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, 22 травня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 18.06.2022, близько 1240 години, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував поблизу продуктового магазину «Біляївський», що розташований поблизу будинку № 15 що в 4 м-ні м.Первомайський Харківської області, де на ручці вхідних дверей магазину побачив чоловічу барсетку, яка на праві власності належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, переконавшись, що його ніхто не бачить, ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей магазину та, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу барсетку, всередині якої знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5» вартістю 2500 гривень.

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріального збитку на вищевказану суму.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі, з доповненими апеляційними доводами, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.11.2022 року, пом`якшити призначене покарання та застосувати до нього положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачений посилається на те, судом першої інстанції недостатньо враховано усі наявні по справі обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що він визнав вину у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, визнав цивільні позови в повному обсязі, має цивільну дружину та неповнолітню дитину, а також має мати похилого віку, яка страждає на хворобу серця. Також апелянт зазначає, що він в силу ст.89 КК України судимостей не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити, призначивши її підзахисному покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, від якого звільнити з випробуванням, застосувавши до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник зазначає, що покарання, призначене ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції, є занадто суворим, оскільки обвинувачений вчинив лише один злочин, визнав свою вину та щиро розкаявся, шкода в повному обсязі відшкодована потерпілому, цивільний позов у справі відсутній, що безпідставно не було враховано судом при призначенні покарання в якості пом`якшуючих покарання обставин.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання та звільнити від його відбуття з випробуванням, думку прокурора, який просив залишити без задоволення подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому колегія суддів, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, вирок першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, надану судудосудову доповідь, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обтяжуючих покарання обставини, а також дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення з боку ОСОБА_7 є високим, з огляду на спосіб життя та історію правопорушень, а тому виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб) (арк.59-60).

Відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом враховано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також враховує, що обвинувачений, хоча в силу ст.89 КК України судимостей не має, але раніше неодноразово притягувався за вчинення умисних злочинів, в тому числі за скоєння тяжкого злочину проти власності. Крім того, обвинувачений двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, а також по амністії, але на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши новий тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України. Тобто, системний характер вчинення ним злочинів проти власності та відомості про особу засудженого характеризують його як особу схильну до вчинення злочинів та про високий рівень суспільної небезпечності ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого та захисника про необхідність визнання обставин, що пом`якшують покарання, у виді повного відшкодування завданої шкоди, визнання вини, щирого каяття, активно сприяв розкриттю злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки викрадені речі у обвинуваченого були вилучені працівниками поліції, які в подальшому повернули їх потерпілому (арк.125). Крім того, під час судового розгляду обвинувачений своєї вини не визнавав та не сприяв розкриттю злочину, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України.

Колегія суддів критично розцінює доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення йому покарання та звільнення від його відбуття з тієї підстави, що він має цивільну дружину та неповнолітню дитину, а також має мати похилого віку, яка страждає на хворобу серця, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчиненого ним тяжкого злочину та не спинили ОСОБА_7 від його скоєння.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником не наведено в своїх апеляційних скаргах нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі за злочин, передбачений за ч.4 ст. 185 КК України. Апелянтами також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з урахуванням даних про його особу, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, фактичних обставин за цим кримінальним провадженням, наведених в оскаржуваному вироку, та встановленої обставини, що обтяжує покарання, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 неодноразово раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, але знову вчинив злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України, але з його реальним відбуттям в умовах ізоляції від суспільства, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Колегією суддівне встановленоправових підставдля зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів,зазначених вапеляційних скарга обвинуваченого та його захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонногосуду Харківськоїобласті від08листопада 2022року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...