Провадження № 1-кп/554/314/2022
У Х В А Л А

07 листопада 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002387 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, судимого

26 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року змінено та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Звільненого 03 березня 2018 року умовно-достроково на невідбуду частину покарання строком на 1 рік 3 місяці 4 дні;

09 серпня 2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного місяця арешту

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження № 0002387 від 05 жовтня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на цей час не зникли та не зменшилися. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, поведінку та особу обвинуваченого, а також вважала, що наявні всі підстави вважати, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необгрунтованим, а ризики нею не доведеними, у зв`язку з чим, враховуючи, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та сім`ю, просила змінити, обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений підтримував думку свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений відповідними ухвалами суду та востаннє, строком до 08 листопада 2022 року, у зв`язку з чим на цей час виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи наявність обгрунтованої підозри обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на данному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, враховуючи, що обгрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі. Суд також приймає до уваги доводи прокурора щодо наявності ризику впливу з боку обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань.

Крім того, суд враховує характеристику особи обвинуваченого, який до затримання не працював, а відтак, не мав законних джерел заробітку, а також не мав стійких соціальних зв`язків, що свідчить про те, що незаконна діяльність до затримання була чи не єдиним його джерелом заробітку, а тому суд приймає до уваги доводи прокурора про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання відносно нього запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт його перебування в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а отже, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 січня 2023 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 07 листопада 2022 року.

Суддя ОСОБА_6