Справа № 212/2688/21
У Х В А Л А

02 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, не судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , стосовно яких на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою.

02 березня 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про наявність ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого з підстав, викладених у ньому та вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, ризики, заявлені прокурором не доведені, обвинувачення, пред`явлене його підзахисному необґрунтовано, відсутні належні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_5 інкримінуємого йому злочину, просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, заперечив проти клопотання прокурора, вважав, що клопотання прокурором не обґрунтовано, ризики недоведені, докази на підтвердження вчинення ним злочину відсутні, у справі допитані потерпілі, які не мають до нього претензій, зауважив про наявність міцних соціальних зв`язків, у тому числі наявність двох неповнолітніх дітей. Заявив про затягування процесу з боку сторони обвинувачення через незабезпечення явки потерпілого ОСОБА_15 , зобов`язався дотримуватися належної процесуальної поведінки у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт у певний час доби.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтримали сторону захисту обвинуваченого ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжений до 12 березня 2023 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своєму клопотанні прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також ризик незаконного впливу ним на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та місцезнаходження яких не встановлено, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду прокурор зазначає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання за які передбачено від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; раніше вже ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та слідчим суддею надано дозвіл на його затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Обвинувачений був затриманий у м. Києві. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та відбування покарання у разі визнання його винуватим.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В обґрунтування ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілого, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими прокурором зазначено, що після повідомлення обвинуваченого про підозру останній обізнаний про надання показів проти нього потерпілим ОСОБА_16 , а також про наявність у матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів, оскільки ці особи не допитані судом, а встановлення інших співучасників злочинів ще триває.

Крім того, вказаний ризик обґрунтований наявністю у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо обставин погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_16 у разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів обвинуваченим.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та експерта, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів та їх дослідження.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

До того ж, враховуючи, що відповідно до частини другої статті 84, частини першої статті 95 КПК України допит експерта є одним із процесуальних джерел доказів, існує ризик незаконного впливу на експерта з метою надання ним заздалегідь узгоджених свідчень на користь обвинувачених.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення прокурором обґрунтований тим, що ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких умисних злочинів, кримінальне провадження щодо останнього перебуває на розгляді у іншому суді.

Відомості про наявність кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у іншому кримінальному правопорушенні містяться в матеріалах справи, і вказують на кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені прокурором ризики не зменшилися та продовжують існувати, що обумовлює необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання цим ризикам.

При цьому, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, раніше не судимий, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні тяжких злочинів.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинуваченого, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України», відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Враховуючи викладені обставини, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Суд враховує доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про тривалий час неможливості допиту судом потерпілого ОСОБА_15 за відсутності підтверджуючих доказів поважності неявки останнього до суду для його допиту, а тому не визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, і вважає достатнім продовжити строк тримання під вартою до 07 квітня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, зокрема абз. 8 ч. 4, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 37 (тридцять сім) днів, тобто до 07 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинувачених.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1