У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000617 - прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний прокурор у кримінальному провадженні № 0000617 - прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 09 листопада 2022 року до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від працівника СРПП ОСОБА_4 , про те, що під час перевірки документів на автомобіль та ТМЦ водій ОСОБА_5 надав видаткову накладну на ТМЦ , яка викликає сумніви щодо її справжності.

10 листопада 2022 року дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000617 за ознаками кримінального проступку передбаченого за ч.4 ст.358 КК України.

09 листопада 2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , а саме на території ВП №1 Ужгородського РУП, було виявлено та в подальшому вилучено: документи, зокрема видаткову накладну №ВН-031 12022 від 08 листопада 2022 року, а також в ході огляду було вилучено побутову хімію, а саме:

1.Fairy non BIO 2.6 кг. - 42 упаковки;

2.Ariel Colours Style 2,6 кг. - 104 упаковки;

3.Viakal № 1 Contro, 750 мл. - 50 одиниць;

4.Viakal, 500 мл. - 100 одиниць;

5.Капсули для прання Dash по 24 капсули в пачці - 30 пачок;

6.Капсули для прання Dash по 62 капсули в пачці - 20 пачок;

7.Lenor 2 в 1, об`ємом 3,300 мл. - 42 одиниць;

8.Гель для прання Dash Actilift, 1,420 мл. -36 одиниць;

9.Ariel Color Reveal, 1265 мл. - всього 60 одиниць;

10.Шампунь Pantene pro-v, 1 л. -36 одиниць;

11.Lenor Sensitiv, 525 мл. - 672 одиниць;

12.Mead & Shoulders, 90 мл. - 240 одиниць.

Прокурор зазначає , що 10 листопада 2022 року постановою дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вищезазначені документи, а саме видаткову накладну №ВН-031 12022 від 08 листопада 2022 року та побутову хімію визнано речовими доказами.

Прокурор зазначає, що документ, зокрема видаткова накладна №ВН-031 12022 від 08 листопада 2022 року вважається предметом, що був обєктом кримінальних протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, предачі вказаного майна, що в свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч.1 ст. 2 КПК України.

На підставі вище викладеного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, особи, про який ідеться в клопотанні , а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч.1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свободи та законних інтересів учасників кримінального провадження просить слідчого суддю накласти арешт на вказані в клопотанні речі.

В судове засідання прокурор не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Вказав на те, що займається підприємницькою діяльністю, а саме займається реалізацією побутової хімії. В підтвердження доводів надав суду виписку з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, висновки державної санітарно-епідеміологічних експертиз, копію митних декларацій. Вказав, що на законних підставах купляє побутову хімію і здійснює її реалізацію. В наступне судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі.

Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 , перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 10.11.2022 року внесені до ЄРДР за № 0000617, попередня правова кваліфікація ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до фабули вказаного витягу з ЄРДР 09 листопада 2022 року до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від працівника СРПП ОСОБА_4 , про те, що під час перевірки документів на автомобіль та ТМЦ водій ОСОБА_5 , надав видаткову накладну на ТМЦ яка викликає сумніви щодо її справжності.

В рамках цього провадження 09 листопада 2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , а саме на території ВП №1 Ужгородського РУП, було виявлено та в подальшому вилучено: документи, зокрема видаткову накладну №ВН-031 12022 від 08 листопада 2022 року, а також в ході огляду було вилучено побутову хімію, а саме:

1.Fairy non BIO 2.6 кг. - 42 упаковки;

2.Ariel Colours Style 2,6 кг. - 104 упаковки;

3.Viakal № 1 Contro, 750 мл. - 50 одиниць;

4.Viakal, 500 мл. - 100 одиниць;

5.Капсули для прання Dash по 24 капсули в пачці - 30 пачок;

6.Капсули для прання Dash по 62 капсули в пачці - 20 пачок;

7.Lenor 2 в 1, об`ємом 3,300 мл. - 42 одиниць;

8.Гель для прання Dash Actilift, 1,420 мл. -36 одиниць;

9.Ariel Color Reveal, 1265 мл. - всього 60 одиниць;

10.Шампунь Pantene pro-v, 1 л. -36 одиниць;

11.Lenor Sensitiv, 525 мл. - 672 одиниць;

12.Mead & Shoulders, 90 мл. - 240 одиниць.

Як встановлено слідчим суддею, постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 про визнання предмету речовим доказом від 10.11.2022 року вилучена в ході огляду від 09 листопада 2022 року видаткова накладна №ВН-031 12022 та побутова хімія визнана речовим доказом в кримінальному повадженні № 0000617.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування,пошкодження,псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Прокурором доведено, що вилучена в ході огляду 09 листопада 2022 року видаткова накладна №ВН-031 12022 від 08.11.2022 має значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту документу з метою збереження речових доказів, забезпечення проведення експертизи документу та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, слідчий суддя враховує доводи прокурора зазначені ним в клопотанні про те, що на підставі здобутих доказів є підстави вважати, що вилучена видаткова накладна №ВН-031 12022 буде використана як доказ, вважається предметом, що був обєктом кримінальних протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, предачі вказаного майна, що в свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч.1 ст. 2 КПК України.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно , слідчий суддя вважає , що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту зазначеного вище документу та конкретизовано підстави та мета накладення на нього арешту.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині видаткової накладної №ВН-031 12022 від 08.11.2022, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою унеможливити розпоряджатися власнику вказаним документом, з метою забезпечення кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що вилучена видаткова накладна №ВН-031 12022 від 08.11.2022 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони використання та розпорядження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Що стосується вимог клопотання в частині накладення арешту на побутову хімію, а саме: Fairy non BIO 2.6 кг. - 42 упаковки; Ariel Colours Style 2,6 кг. - 104 упаковки; Viakal № 1 Contro, 750 мл. - 50 одиниць; Viakal, 500 мл. - 100 одиниць; Капсули для прання Dash по 24 капсули в пачці - 30 пачок; Капсули для прання Dash по 62 капсули в пачці - 20 пачок; Lenor 2 в 1, об`ємом 3,300 мл. - 42 одиниць; Гель для прання Dash Actilift, 1,420 мл. -36 одиниць; Ariel Color Reveal, 1265 мл. - всього 60 одиниць; Шампунь Pantene pro-v, 1 л. -36 одиниць; Lenor Sensitiv, 525 мл. - 672 одиниць; Mead & Shoulders, 90 мл. - 240 одиниць, слідчий суддя виходить з наступного

Надані суду матеріали кримінального провадження не містять жодного обгрунтування необхідності накладення арешту на майно - побутову хімію.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

На думку слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що майно - побутова хімія, яке зазначене в клопотанні та на яке прокурор просить накласти аршет, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При оцінці доводів клопотання слідчий суддя також вважає, що у клопотанні прокурора не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого майна.

КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Окрім того, в клопотанні прокурор обґрунтовує накладення арешту тим, що на підставі здобутих доказів є підстави вважати, що вилучена побутова хімія буде використана як доказ. Що стосується необхідності накладення арешту на вилучену побутову хімію прокурор своє клопотання жодним чином не обґрунтовує, не зазначає наявність підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та яким саме.

Вилучена побутова хімія не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України, не були об`єктом кримінально протиправних дій.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що майно - побутова хімія, зазначена у клопотанні прокурора, є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, тобто вказане у клопотанні прокурора майно не відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Отже достатніх доказів для застосування підстав для арешту майна (побутова хімія) визначених в п.1 ч.2 ст. 170 КПК України не надано.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у спосіб, що може призвести до надмірного обмеження правомірного його володіння, а тим більше встановлення такого обмеження неправомірно, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 173 КПК України.

Неправомірність вилучення майна, з порушенням процесуальних норм порядку здійснення даних слідчих дій містять очевидні ознаки порушення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вільного володіння майном, втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя, передбаченого ст. 8 Конвенції, так як воно не здійснювалося "згідно із законом", не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (рішення у справі "Ельсхольц проти Німеччини" (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VI).

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000617 - прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на видаткову накладну №ВН-031 12022 від 08 листопада 2022 року, вилучену 09 листопада 2022 року в ході проведення огляду місця події.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1