У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4

на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на два фрагменти медичних шприців із прозорою рідиною; згорток із речовиною рослинного походження, які було вилучено 09.01.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Джона Говарда, 65, у приміщенні відділення №3 КНП «ХОЗНПД» Херсонської обласної ради, к кримінальному провадженні за №0000016 від 09.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладання арешту на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 та було вилучене під час огляду місця події 09.01.2023, а саме: згорток із речовиною рослинного походження, який було упаковано до сейф-пакету № CRJ 1005308, та два фрагменти медичних шприців із прозорою рідиною, які було упаковано до сейф-пакету № CRI 1005373.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

Зазначив, що як необхідність арешту майна у клопотанні прокурор зазначав, що вищезазначене майно було вилучене під час огляду місця події, та може мати доказове значення, відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а також відповідно до ст. 98 КПК України, дані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, у клопотанні зазначалось, що на цей час невідомо, яка саме рідина у шприцах, та речовина рослинного походження була вилучена під час огляду місця події, тому для встановлення, чи є ці засоби наркотичними, слідчим готуються постанови про призначення відповідної експертизи. До клопотання були додані копії відповідних матеріалів кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовував доводи клопотання.

Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись ст. 170 КПК України, щодо недоведеності підстави, мети, та за відсутності відповідного обґрунтування необхідності арешту, наведених у клопотанні речей.

На думку апелянта, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що згорток з речовиною рослинного походження, є предметом, який вилученій законом з обігу, та не вважається тимчасово вилученим майном, і не підлягає арешту.

Встановлені слідчим суддею обставини.

10 січня 2023 року до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва надійшли матеріали клопотання від прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на два фрагменти медичних шприців із прозорою рідиною; згорток із речовиною рослинного походження, які було вилучено 09.01.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: місто Херсон, с. Степанівка, вул. Джона Говарда, 65, у приміщенні відділення №3 КНП «ХОЗНПД» Херсонської обласної ради, у зв`язку кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 09.01.2023 за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені законом з обігу предмети не вважаються тимчасово вилученим майном та не підлягають поверненню особам, а можуть бути визнанні постановою дізнавача, слідчого чи прокурора речовим доказом та зберігатися у визначеному місці. При цьому, матеріали вказаного провадження не містять доказів про визнання вказаних предметів речовими доказами, відповідно до ст. 110 КПК України.

З урахуванням того, що прокурором належним чином не доведено підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту наведених у клопотанні речей, слідчий суддя вважав, що у задоволенні клопотанні слід відмовити.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 просив розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України є підставою для ухвалення рішення в порядку письмового провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

З огляду на те, що розгляд клопотання відбувся у відсутність прокурора та враховуючи викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини про те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 10.02.2023 (про що є відмітка в матеріалах провадження), а апеляційна скарга подана 14.02.2023, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 395 КК України, не пропущено.

Що стосується доводів апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор просив накласти арешт на два фрагменти медичних шприців із прозорою рідиною; згорток із речовиною рослинного походження, які було вилучено 09.01.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: місто Херсон, с. Степанівка, вул. Джона Говарда, 65, у приміщенні відділення №3 КНП «ХОЗНПД» Херсонської обласної ради.

За вказаним фактом внесено до ЄРДР відомості за №0000016 від 09.01.2023 за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України (кримінальні правопорушення пов`язанні з незаконним обігом наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів).

Відповідно ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, абз. 2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ці вимоги слідчим суддею дотримані.

У клопотанні про накладення арешту на майно прокурор вказав, що в даному випадку вищевказане майно слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню та в подальшому воно може бути використане як доказ, а також згорток з речовиною рослинного походження в подальшому буде направлений на експертне дослідження. У зв`язку з чим, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

Однак, прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

Слід зазначити, що обіг наркотичних засобів та психотропних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Тобто, у цих речей немає конкретного власника майна, який міг би вчинити дії, для запобігання яких прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на це майно.

У зв`язку з наведеним, суд погоджується з висновками слідчого судді, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно, є безпідставним та немотивованим.

Апеляційний суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вищевказане майно провести всі слідчі дії під час досудового розслідування для встановлення обставин у кримінальному провадженні

Рішення слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно, є законним та обґрунтованим, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6