КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 05 квітня 2023 року апеляційні скарги з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефонний пристрій марки «Sumsung Galaxy» A-73 5G; мобільний телефонний пристрій «IPhone 13 Pro»; мобільний телефонний пристрій «PHILIPS» (типу розкладного кнопочного телефону); планшет «Sumsung» SM - НОМЕР_1 ; комп`ютерний пристрій (ПЕОМ) - «MacBook Apple»; аркуш паперу із чорновими записами у вигляді паролів для входу до акаунт-сторінок.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Представник власника майна ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційні скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді.

Апелянт ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефонний пристрій «IPhone 13 Pro»; планшет «Sumsung» SM - P619 64 GB та комп`ютерний пристрій (ПЕОМ) - «MacBook Apple».

Вважають оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення норм процесуального права.

ОСОБА_7 зазначає, що він є власником мобільного телефонного пристрою «IPhone 13 Pro»; планшету «Sumsung» SM - P619 64 GB та комп`ютерного пристрою (ПЕОМ) - «MacBook Apple», на підтвердження права власності, слідчому судді надавалися для огляду коробки від планшетів і оригінал квитанції про купівлю «IPhone 13 Pro».

В доповненнях до апеляційної скарги апелянти зазначають, що слідчим суддею не встановлено факту належності майна та його відношення до кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 .

Слідчим суддею в оскаржуваному рішенні зазначено, що ОСОБА_5 є власником всього майна, однак ОСОБА_5 належить лише мобільний телефон «Sumsung Galaxy» A-73 5G, інше майно належить ОСОБА_7 .

Апелянти вважають, що оскаржувану ухвалу постановлено з грубим порушенням строків визначених КПК України, оскільки відповідно до відмітки, яка міститься на клопотанні, дата подачі клопотання 31 січня 2023 року, а оскаржувана ухвала поставлена 01 березня 2023 року.

Звертає увагу, що в проміжок часу коли клопотання перебувало на розгляді у слідчого судді, органом досудового розслідування проводились процесуальні дії з майном. На підтвердження вказаного, прокурором в судовому засіданні додано протоколи огляду вилученого майна, зокрема: протокол огляду планшета «Sumsung» SM - Р619 64 GB від 06.02.2023 року; протокол огляду комп`ютерного пристрою (ПЕОМ) - «MacBook Apple» від 17.02.2023 року; протокол огляду мобільного телефону «Iphone 13 pro» від 14.02.2023 року та інші.

Зі змісту перелічених протоколів вбачається, що відомості які мають значення для кримінального провадження відсутні, однак слідчим судде вказане не взято до уваги.

Також, представник власників майна адвокат ОСОБА_6 зазначає, що 26 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 435-1 КК України, з Витягу ЄРДР кримінального провадження № 0000434 від 23.08.2022 року, вбачається, що відомості за ч. 2 ст. 109 КК України внесено 23 серпня 2022 року, а зі стислого змісту письмового повідомлення про підозру, де викладені фактичні обставини, ОСОБА_5 підозрюється за дії, які вчинено 10 грудня 2022 року на «YouTube» каналі, який створено 17 жовтня 2022 року. Тобто, відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_5 внесено не за подією, яка відбулась 10 грудня 2022 року, а тому таке кримінальне провадження підлягає закриттю.

Крім того, з витягу ЄРДР № 0000434 від23 серпня 2022 року також вбачається, що відомості за ч. 1 ст. 435-1 КК України внесено 09 січня 2023 року, а заява про вчинення злочину надійшла 05 січня 2023 року, що відповідно до статті 214 КПК України є грубим порушення початку досудового розслідування.

На думку апелянта, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 435-1 КК України є незаконним, оскільки Закон № 2110-ІХ від 03.03.2022, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та додано статтю 435-1, набрав чинності 16 березня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна та власника майна, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 23 серпня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000434, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 435-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 10 грудня 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , з використанням під`єднаної до мережі Інтернет комп`ютерної техніки за ІР-адресою НОМЕР_2 , з використанням власної сторінки загальнодоступного соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «YouTube» - « ОСОБА_10 », з підписниками в кількості 2 620 осіб, за посиланнями: , розповсюдив відео з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке має наступне посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому є заклики до повалення конституційного ладу в Україні після війни.

Також ОСОБА_5 11 березня 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , з використанням під`єднаної до мережі Інтернет комп`ютерної техніки за ІР-адресою НОМЕР_2 , за допомогою акаунту, зареєстрованого у відеохостингу « ОСОБА_11 » під нікнеймом « ОСОБА_12 », з підписниками в кількості 1 840 осіб, в форматі відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке має посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 , в образливій формі прокоментував дії військовослужбовців Державної прикордонної служби України, закликав до застосування насильства аж до фізичної розправи по відношенню до військовослужбовців, які виконують свої обов`язки.

26 січня 2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення зазначеного обшуку виявлено та вилучено речі, серед яких: мобільний телефонний пристрій марки «Sumsung Galaxy» А-73 5G (пароль для входу «5555»);мобільний телефонний пристрій марки «Iphone 13 Pro» (пароль для входу « НОМЕР_3 »);мобільний телефонний пристрій «PHILIPS» (без паролю, типу розкладного кнопочного телефону);планшет «Samsung» SM - P619 64 GB (пароль для ходу графічний символ: «14789»);комп`ютерний пристрій (ПЕОМ) - «MacBook Apple» (пароль для входу: «Shatehev 1»); аркуш паперу із чорновими записами у вигляді паролів для входу до акаунт-сторінок.

26 січня 2023 року постановою слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_13 вилучене у ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 00000434.

27 січня 2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З огляду на положення п. 1 ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 00000434 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власників майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи апелянтів, що ухвала постановлена з порушенням строків визначених КПК України, оскільки відповідно до відмітки, яка міститься на клопотанні, дата подачі клопотання 31 січня 2023 року, а оскаржувану ухвалу поставлено 01 березня 2023 року є необґрунтованими.

Зокрема, обшук проведено 26 січня 2023 року про що складено відповідний протокол (а.с. 124-129, т. 1), клопотання прокурора направлено поштовим зв`язком 27 січня 2023 року, що підтверджується копією конверта (а.с. 142, т. 1), а в суді першої інстанції клопотання зареєстровано 31 січня 2023 року. Вперше судове засідання призначено на 06 лютого 2023 року, однак за клопотанням прокурора розгляд клопотання відкладено до 01 березня 2023 року. Відтак, розгляд клопотання та постановлення оскаржуваної ухвали відбулося у строк передбачений КПК України.

Посилання апелянтів на те, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР не за подією, яка відбулась 10 грудня 2022 року, не заслуговують на увагу, оскільки вказане підлягає вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, а доводи представника, щодо необгрунтованності підозри підлягають вирішенню в порядку п. 10 ч. 2 ст. 303 КПК України.

Крім того, колегія суддів також враховує те, що 17 березня 2023 року обвинувальний акт направлено до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду по суті ( а.с. 58-61, т. 2).

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/3716/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадження № 11сс/824/2038/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК