Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 листопада 2022 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000392 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тріскині Сарненського району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 20 червня 2018 року, та зараховано у строк відбування покарання період перебування під вартою з моменту затримання 08 квітня 2018 року по 07 червня 2018 року.
До набрання вироком законної сили залишено попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Також стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 24446,85 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Судом скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2018.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 07 квітня 2018 року близько 23 год. 00 хв., перебуваючи поблизу магазину «Хуторок», що розташований по вул. Набережна, 71 в с. Тріскині Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, з мотивів помсти ОСОБА_10 , який напередодні наніс ОСОБА_5 два удари відкритою долонею руки по обличчю, після закриття магазину, помітив біля зазначеного закладу торгівлі брата останнього ОСОБА_11 та з метою протиправно позбавити його життя, завдав не менше двох ударів скляними пляшками та одного удару каменем по голові потерпілого, в результаті чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забійно рубленої (ненаскрізної) рани тім`яної ділянки волосистої частини голови посередині з крововиливами в м`які тканини голови, забою м`яких тканин, синця лівої вушно завушної ділянки з дрібними та не глибокими зсадненими ранками, двох забійних ран (що близько розташовані), переднє скроневої ділянки (обличчя) зліва, скроневої ділянки (з незначним переходом на тім`яну волосисту частину голови) зліва, з крововиливами в м`які тканини голови зліва, вдавленого та обмеженого перелому луски лівої скроневої кістки з зовнішньою частиною великого крила клиновидної кістки та нижньої частини лівої тім`яної кістки, з ушкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці цього перелому, з частковим роздрібненням речовини головного мозку в ділянці лівої гемісфери, масивними крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, внаслідок яких ОСОБА_11 помер. Згідно висновку судово медичної експертизи, ці тілесні ушкодження в своїй сукупності (щодо живих осіб) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_11 .

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить суд вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Також захисником заявлено клопотання про дослідження доказів, допит свідка та призначення додаткових судових експертиз.
На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевим судом було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами протоколів: огляду місця події від 08.04.2018; огляду добровільно виданих ОСОБА_5 речей від 08.04.2018; огляду трупа ОСОБА_11 від 08.04.2018.
Зокрема, на думку захисника, відсутність у протоколі огляду місця події від 08.04.2018 біля магазину «Хуторок» в графі №1 підпису спеціаліста ОСОБА_12 свідчить, що він не приймав участь у цій слідчій дії, не ознайомився з його змістом, а факт відсутності підпису на час відкриття матеріалів справи підтверджується копією цього протоколу.
Вказав, що у протоколах огляду місця події від 08.04.2018 відсутнє зазначення часу початку та закінчення складання цих протоколів. У протоколі огляду від 09.04.2018 відсутні підписи понятих, однак після відкриття матеріалів стороні захисту, цей протокол був до оформлений та у ньому зазначено, що при огляді відбираються зразки крові, волосся та шкіри ОСОБА_11 .
Адвокат вказав на те, що згідно показань обвинуваченого, які підтвердженні показаннями свідків, ОСОБА_5 був фактично затриманий та залишався поруч з поліцейським з моменту приїзду поліцейських за адресою його проживання і до моменту оформлення протоколу про затримання о 16 год. 30 хв. 08 квітня 2018 року. При цьому, покликався на те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Також захисник вказав, що клопотання слідчого про арешт майна коробки сірників та одягу ОСОБА_5 , а також клопотання про проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , були подані з пропуском встановленого строку.
Апелянт покликався на те, що оскільки протокол огляду, згідно якого ніби відбирались зразки крові, волосся та шкіри ОСОБА_11 , містить ознаки підробки і є недопустимим, тому вважає, що висновки експерта №2.2-64/18 від 31.05.2018, №2.2-65/18 від 02.05.2018, №2.2-68/18 від 15.05.2018, №2.2-70/18 від 15.05.2018, №2.2-71/18 від 21.05.2018, №2.2-72/18 від 21.05.2018, №2.2-73/18 від 22.05.2018, №223 від 27.04.2018, також є недопустимими доказами.
Також захисник зазначив, що протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 09.04.2018 є недопустимим доказом, оскільки дана слідча дія була проведена після застосування щодо підозрюваного психологічного та фізичного насильства. Застосування до ОСОБА_5 недозволених методів слідства було предметом перевірки слідчим суддею, і згідно висновку судово-медичної експертизи, на тілі ОСОБА_5 були виявлені легкі тілесні ушкодження.
Адвокат вказав на те, що відомості до ЄРДР за вказаним фактом були внесені 08.04.2018 о 14.24 год., однак чергова частина Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_5 була повідомлена о 16.20 год., хоча обвинувачений приблизно з 12 год. фактично не залишався без супроводу працівників поліції. При цьому, зазначив, що в матеріалах провадження відсутні само викривальні пояснення ОСОБА_5 , відібрані оперуповноваженим карного розшуку ОСОБА_13 із застосування стосовно обвинуваченого насильства, а судом було відмовлено у допиті вказаного працівника поліції в якості свідка. На думку апелянта, лише ці пояснення були доказом мотиву обвинуваченого на вчинення інкримінованого йому злочину.
Також вважає недопустимим як доказ протокол допиту ОСОБА_5 від 08.04.2018, оскільки до підзахисного було застосовано недозволені методи слідства. На переконання захисника, місцевий суд належним чином не перевірив пояснення ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції, відмовивши у призначенні додаткової судово-медичної експертизи наявних у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та допиті лікаря-травматолога ОСОБА_14 .
Апелянт вказав на те, що висновки експертів №58 від 23.06.2018 та №54-к від 14.05.2018 містять суперечності щодо механізму нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, оскільки під час слідчого експерименту ОСОБА_5 вказував, що наніс потерпілому два удари пляшкою та один удар каменем не в ту частину голови, де виявлені тілесні ушкодження. З цих підстав захисником подавалось клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи та криміналістичної експертизи, у задоволенні яких йому було відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та законність оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, частина 3 ст.404 КПК передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до змісту кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити й оцінити правильність їхнього встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального й процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.
При цьому колегія суддів зауважує, що дослідження доказів апеляційним судом є правом, а не обов`язком суду за наявності обґрунтованого клопотання сторони провадження про таке дослідження.

Однак, захисник, заявляючи клопотання про дослідження письмових пояснень ОСОБА_5 та допит оперуповноваженого карного розшуку Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_13 , не зміг обґрунтувати необхідності у дослідженні апеляційним судом цих доказів, не вказав яким чином ці докази можуть спростувати висновки місцевого суду, зроблені за результатом розгляду даного кримінального провадження.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав суд.

Колегія суддів вважає правильним і таким, що ґрунтується на обставинах кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 .

Зокрема, місцевим судом було допитано ряд свідків, згідно з показаннями яких ОСОБА_5 ввечері 07.04.2018, перебував у магазині «Хуторок» в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, намагався створити конфліктні ситуації. Так свідок ОСОБА_10 показав, що під час конфлікту з обвинуваченим, дав ОСОБА_5 два ляпаси. Також свідки стверджували, що після закриття магазину на лавці біля нього залишались декілька чоловік, у тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . При цьому, свідок ОСОБА_15 пояснював, що був статистом при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_5 під час якого обвинувачений сам показав як наносив удари потерпілому, бив спочатку пляшками, а потім каменем. Свідок ОСОБА_16 також зазначав, що ОСОБА_5 визнавав, що це він вчинив вбивство та показував місце, де спалив свою сорочку.

Окрім того, органом досудового розслідування з участю ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачений відтворив обставини вчинення ним вбивства потерпілого ОСОБА_11 , що зафіксовано у відповідному протоколі проведення слідчого експерименту від 09.04.2018.

При цьому, в ході даного слідчого експерименту ОСОБА_5 пояснював, що прийшовши до магазину, він побачив, що там лежить ОСОБА_11 і, взявши за магазином дві плашки, вдарив потерпілого. При цьому, обвинувачений зазначив, що хотів вчинити ці дії стосовно брата потерпілого ОСОБА_17 , однак з ним він розминувся і тому вирішив помститися потерпілому.

На підтвердження результатів вказаного слідчого експерименту 23.06.2018 було проведено додаткову судово-медичну експертизу №58/Д, згідно з висновком якої показання підозрюваного ОСОБА_5 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 09.04.2018, не суперечать судово-медичним даним за механізмом виникнення в частині заподіяння ним тілесних ушкоджень в ділянку голови потерпілому ОСОБА_11 , які зазначені в п.п.1.1., 1.2, 1.3 (а, б) Висновку експерта №58, а саме забійно-рубленої (не наскрізної) рани тім`яної ділянки волосистої частини голови, забою м`яких тканин, та двох забійних ран переднє-скроневої ділянки і скроневої ділянки зліва.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням місцевого суду, що висновок експерта №58/Д від 23.06.2018 жодним чином не суперечить висновку експерта №54-к від 14.05.2018, а доводи захисника щодо наявності істотних суперечностей є надуманими та позбавленими підстав.

Також не ґрунтуються на матеріалах провадження і доводи сторони захисту про визнання протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 09.04.2018 недопустимим доказом, оскільки вказану слідчу дію було проведено після застосування щодо нього психологічного та фізичного насильства.

Зокрема, як встановив місцевий суд, відповідно до висновку експерта №82 від 09.04.2018, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді:

1. Кільцевидного синця передньої поверхні лівої половини грудної клітки в проекції ребра по парастернальній лінії (в діаметрі 2,0х2,5см). Вказане ушкодження клітки виникло внаслідок дії твердого предмета із «кільцевидним контуром», що не виключає дію «присоски кардіографа». Як тілесне ушкодження - не оцінюється. Може являтися «артефактом» … дії присоски кардіографа при контактуванні з «ніжною шкірою» людини (під час проведення пацієнту електрокардіограми).

2. Переривчасто-витягнутого синця грудної клітки справа. Вказане ушкодження виникло внаслідок травматичної дії тупим предметом із обмеженою (можливо - видовженою) контактуючою поверхнею (за різних умов). Це ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Термін заподіяння ушкоджень (враховуючи колір, нечіткість меж синця) може відповідати 08 квітня 2018 року (що не суперечить даті травмування, на яку вказував освідуваний). При складанні висновку експертом також враховано довідку Сарненської ЦРЛ №1877 від 08.04.2018 та надану слідчим ОСОБА_18 заяву ОСОБА_5 від 08.04.2018, в якій обвинувачений вказав, що йому не було нанесено жодних тілесних ушкоджень працівниками поліції 08.04.2018, а виявлені тілесні ушкодження він отримав під час проходження кардіограми в Сарненській ЦРЛ та при виконанні робіт за місцем проживання.

Водночас апеляційний суд враховує, що постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_19 від 24 вересня 2022 року кримінальне провадження №0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за фактом перевищення влади або службових повноважень працівниками Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області стосовно ОСОБА_5 , закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, заява ОСОБА_5 стосовно застосування до нього працівниками поліції психологічного та фізичного тиску була перевірена належним чином при проведенні досудового розслідування компетентним органом, однак викладені в цій заяві обставини не знайшли свого підтвердження.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_5 .

Також доводи захисника про недопустимість як доказів протоколів огляду місця події від 08.04.2018, протоколу огляду добровільно виданих ОСОБА_5 речей від 08.04.2018, протоколу огляду трупа ОСОБА_11 від 08.04.2018 у ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження. Зокрема, захисник покликався на те, що вказані процесуальні документи, які містились у матеріалах кримінального провадження під час відкриття матеріалів стороні захисту, відрізняються від цих протоколів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, наданих суду. Як слушно зауважив місцевий суд, захисником не було надано жодних доказів походження долучених ним копій вищевказаних протоколів, а при відкритті матеріалів кримінального провадження захисником не було подано ніяких зауважень, які б свідчили про неповноту відомостей, зазначених у цих протоколах. Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що описова та заключна частини протоколів, які містяться у матеріалах справи та які були наданих захисником, є ідентичними.

Також місцевим судом було з належною повнотою перевірено доводи сторони захисту щодо подачі органом досудового розслідування клопотань про арешт добровільно виданого ОСОБА_5 майна, а також тимчасово вилученого майна з пропуском процесуального строку, та встановлено, що такі клопотання були подані з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК, тобто в перший робочий день після вилучення відповідного майна. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Окрім того, згідно з протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 у межах даного кримінального провадження було фактично затримано 08 квітня 2018 року о 16 год. 16 хв. у приміщенні Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області. Крім того, згідно з дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області від 08 квітня 2018 року, в цей день о 18 год. 20 хв. ОСОБА_5 був наданий захисник адвокат ОСОБА_20 і всі подальші слідчі дії проводились з участю захисника. Таким чином, після затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК, як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, йому було забезпечено усі права та гарантії, передбачені КПК. Разом з тим, стороною захисту не було надано доказів, як б свідчили про те, що ОСОБА_5 був фактично з моменту приїзду поліцейських за адресою його проживання. Не містять таких відомостей і матеріали цього провадження.

Водночас судом було взято до уваги та надано відповідну оцінку показанням свідків

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вказаний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, і тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3