ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3587/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1119/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зелений гай Веселівського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2020 року по 13 жовтня 2020 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 10297 грн. 35 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин на території Заводського району в м. Запоріжжі, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого на землі, 20 полімерних зіп-пакетів, обмотаних червоними та жовтими ліпкими стрічками з речовиною білого кольору, загальною вагою 38,56 грама.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , у невстановлений під час досудового розслідування час, діючи умисно, з корисливих мотивів, переніс 20 вищевказаних полімерних зіп-пакетів, обмотані червоними та жовтими ліпкими стрічками, з речовиною білого кольору на територію лісосмуги, розташованої між вулицею Радіаторною та вулицею Історичною в Заводському районі міста Запоріжжя, після чого 12 з вищевказаних полімерних зіп-пакетів, з речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), загальна маса якої склала 2,53126 грама в перерахунку на основу, де 11 з вказаних полімерних зіп-пакетів незаконно зберігав у лівому кармані свого жилету, а 1 з вказаних полімерних зіп-пакетів викинув на землю поруч із собою, побачивши працівників поліції, тим самим також зберігав, з метою збуту до моменту вилучення співробітниками поліції, які затримали ОСОБА_7 як особу, підозрювану у вчиненні злочину на території лісосмуги, розташованої між вул. Радіаторною та вул. Історичною в м. Запоріжжі о 12.30 годині. Решту 8 з вищевказаних полімерних зіп-пакетів, перебуваючи за тією самою адресою, ОСОБА_7 сховав, підкопавши в землю у так звані схованки (здійснив «закладки»), за наступними географічними координатами - 47.890008-35.157307 полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,3372 грама в перерахунку на основу; 47.889607-35.157309 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,04 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,3626 грама в перерахунку на основу; 47.889225-35.157397 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,08 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,32137 грама в перерахунку на основу; 47.889717-35.157371 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,12 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,33947 грама в перерахунку на основу; 47.889608-35.157115 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 1,88 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,33081 грама в перерахунку на основу; 47.889838-35.156871 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,12 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,2972 грама в перерахунку на основу; 47.889771-35.157108 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,12 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,3553 грама в перерахунку на основу; 47.889191-35.157488 - полімерний зіп-пакет, обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,08 грама, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (РVР), маса якої склала 0,34494 грама в перерахунку на основу, які незаконно зберігав з метою збуту до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події 12.10.2020 на території лісосмуги, розташованої між вул. Радіаторною та вул. Історичною в Заводському районі м. Запоріжжя о 15.28 годині.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 , пославшись на показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були понятими від час вилучення у ОСОБА_7 наркотичних засобів.

Крім того, суд послався на протокол огляду місця події від 12 жовтня 2020 року з фототаблицею та відеозаписом на нього, але суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому вказаний документ не може вважатися доказом вини обвинуваченого.

Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_7 не давав показань на підставі ст. 63 КК України.

Також вважає, що висновком щодо результатів медичного огляду виявлено факт вживання ОСОБА_7 марихуани, що підтверджує його перебування в стані наркотичного сп`яніння та наркотичну залежність, тому він придбав наркотики для себе для власного вживання.

Звертає увагу, що в ході затримання у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон, на якому зберігались зроблені ОСОБА_7 фотографії місць зберігання психотропних речовин із зазначенням точних координат.

Проте незрозуміло, чому суд прийшов до висновку, що саме ОСОБА_7 зробив ці фотографії, а не отримав їх від інших осіб для знаходження психотропних речовин для придбання для власного вживання.

Вважає, що факт виявлення психотропної речовини у специфічному пакуванні та розфасуванні з однаковою вагою не доводить мети збуту, оскільки ОСОБА_7 мав можливість придбати психотропні засоби у такому вигляді.

Таким чином, надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності не доводять наявність у діях обвинуваченого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Від прокурора на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а вина обвинуваченого повністю доведена належними та допустимими доказами, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу без доповнень, прокурора, який вирок суду вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 відмовився давати показання, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про доведення в повному обсязі вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, свідок ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що на прохання працівників поліції він приймав участь у якості понятого під час вилучення у обвинуваченого ОСОБА_7 наркотичних чи психотропних речовин «солі», яка була запакована у зіп-пакети. Ще приблизно 10 кольорових пакетів були закопані в землі, так звані «закладки», які зважувались під час огляду.

Свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .

Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення та виявлення у обвинуваченого психотропних речовин, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2020 року, фототаблиці та відеозапису до нього вбачається, що об`єктом огляду є лісополоса, розташована між вул. Радіаторною та вул. Історичною в м. Запоріжжі. У ході огляду ОСОБА_7 вказав на місця розташування восьми «закладок наркотичних речовин». Крім того, на землі було виявлено полімерний згорток червоного кольору з кристалічною речовиною, вагою 2,07 г, який, зі слів ОСОБА_7 , він викинув на землю, коли побачив працівників поліції. Під час огляду вилучено 9 згортків з кристалічною речовиною (т. 1, а.с. 95-103).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 12 жовтня 2020 року вбачається, що було виявлено факт вживання ОСОБА_7 марихуани (т. 1, а.с. 106).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 жовтня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, що в ході затримання ОСОБА_7 у останнього було вилучено мобільний телефон«Huawei P Smart Z» та 11 згортків з кристалічною речовиною білого кольору (т. 1, а.с. 109-112).

З висновків експертів № 7-3010 від 13 жовтня 2020 року, № 7-3023 від 15 грудня 2020 року, № 7-3043 від 4 листопада 2020 року, № 7-3028 від 26 жовтня 2020 року, № 7-3042 від 26 жовтня 2020 року, № 7-3047 від 26 жовтня 2020 року, № 7-3026 від 26 жовтня 2020 року, № 7-3024 від 26 жовтня 2020 року, № 7-3027 від 22 жовтня 2020 року, № 7-3039 від 22 жовтня 2020 року, № 7-3045 від 4 листопада 2020 року вбачається, що порошкоподібна речовина, надана для проведення експертних досліджень, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (т. 1, а.с. 128-131, 134-139, 144-148, 152-155, 159-163, 169-170, 173-176, 179-182, 185-188, 197-200, 203-204).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, свідки надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає доводи захисту.

На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови свідками обвинуваченого стороною захисту не наведено.

Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання свідків повністю узгоджуються, і докладність змісту їх показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у свідків підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про недостовірність їх показань.

Зокрема, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 категорично зазначили, що вони були безпосередніми очевидцями того, як у обвинуваченого ОСОБА_7 вилучались психотропні речовини, а в подальшому він добровільно показав місця зроблених ним закладок.

Вказане підтверджується також змістом відеозапису, який є додатком до протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2020 року, з якого вбачається, як співробітники поліції запропонували ОСОБА_7 вказати на місця закладок, на що останній надав свою згоду.

Крім того, у обвинуваченого було виявлено мобільний телефон, в якому містилися фотографії із зазначенням геолокації розташування «закладок».

Після цього ОСОБА_7 у відповідності до вказаних фотографій вказав на місця розташування цих закладок.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження факту умислу обвинуваченого на незаконний збут психотропних речовин є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 9 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17 (провадження № 51-4494км19), про умисел на збут наркотичних засобів (психотропних речовин) можуть свідчити, зокрема, такі обставини, як надмірна для вживання однією особою кількість вилученої речовини, вжиття засудженим додаткових заходів конспірації своєї діяльності, спосіб та засоби оплати за психотропну речовину, показання свідків про намір засудженого пригощати цією речовиною знайомих осіб.

Про умисел ОСОБА_7 на збут психотропних речовин вказує те, що у нього було вилучено 12 полімерних зіп-пакетів з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (PVP), загальною масою 2,53126 грамів у перерахунку на основу, які були розфасовані майже з однаковою вагою та упаковані у спосіб, що здатний полегшити їх збут (згортки були обмотані липкими стрічками, які поширено використовуються в подібних справах особами, які здійснюють схованки для зручного розташування наркотичних засобів у прихованих місцях).

Окрім того, обвинувачений сам показав співробітникам поліції 8 місць інших «закладок» (з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (PVP), загальною масою 2,68889 грамів у перерахунку на основу), які він встиг зробити до моменту його зупинки працівниками поліції.

Версія обвинуваченого про те, що він отримав фотознімки з місцями закладок від інших осіб (а не зробив їх самостійно), не узгоджується з фактичними обставинами справи, оскільки як зазначав сам обвинувачений, він мав намір продати психотропні речовини третім особам.

На переконання колегії суддів, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що обвинуваченому надіслали вказані фотографії, оскільки незрозуміло, як він зміг запам`ятати за фотографіями всі локації прихованих «закладок», конкретні місця їх розташування та без труднощів знайти їх.

Вказані обставини навпаки переконливо свідчать про те, що «закладки» зробив саме ОСОБА_7 , добре запам`ятав їх розташування та швидко їх знайшов.

З урахуванням усіх вказаних вище обставин, той факт, що ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби та на момент зупинки співробітниками поліції знаходився під дією наркотичного засобу (марихуани), не свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення дій, направлених на збут психотропних речовин.

До того ж, як вбачається з медичної довідки (т. 1, а.с. 211) ОСОБА_7 перебуває під спостереженням нарколога лише з 15 жовтня 2020 року (тобто вже безпосередньо після вчинення інкримінованого йому злочину), а факт вживання марихуани жодним чином не пояснює, чому він нібито придбав для власного вживання саме особливо небезпечну психотропну речовину PVP.

Також колегія суддів вважає необґрунтованимидоводи захисника обвинуваченого про істотні порушення вимог КПК України та недопустимість протоколу огляду місця події як доказу.

Як убачається з даних протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2020 року, зазначена слідча дія здійснювалась з метою безпосереднього виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 у присутності двох понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків, не заперечували достовірність даних, зазначених у протоколі огляду місця події.

Разом із тим, саме завдяки проведенню такої слідчої (розшукової) дії як огляд місця події від 12 жовтня 2020 року, було процесуально закріплено відповідні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та факт добровільної видачі ним особливо небезпечних психотропних речовин (PVP).

За таких обставин, на думку колегії суддів, вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави визнати докази, отримані в результаті їх проведення, недопустимими.

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Доводам сторони захисту у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 Гончар

Дата документу Справа № 332/3587/20