Справа № 522/1934/23
Провадження № 1-кп/522/847/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002832 від 11.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Білозерка, Білозерського району Херсонської області, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

На початку серпня 2022 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями Російської Федерації смт. Білозерка Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, будучи громадянкою України, добровільно, на пропозицію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той час обіймала посаду голови «Белозерской военно-гражданской администрации», що створена представниками держави-агресора Російської Федерації на тимчасово окупованій території смт. Білозерка Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, надала згоду на зайняття посади «голови громадської приймальні адміністрації Херсонської області в смт. Білозерка», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території.

Після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи на вказаній посаді, не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала наступні свої функціональні обов`язки: надавала інформацію місцевим мешканцям про можливість оформлення пенсій, місця для зняття готівки, допомагала в отримані свідоцтв на поховання, приймала участь у пошуку житла для переселенців, надавала інформацію про порядок звернення до окупаційної адміністрації з питань, пов`язаних із відновленням зруйнованого житла внаслідок обстрілів.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 провину у скоєнні вказаного кримінального проступку визнала повністю та пояснила, що вона 26.01.2023 року добровільно уклала за участю адвоката ОСОБА_4 з прокурором Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 з одного боку, угоду про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 0002832, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про винуватості, та призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або займатися діяльністю, які пов`язані із наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років без конфіскації майна.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України визнала повністю та підтвердила, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

Прокурор, обвинувачена та її захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.01.2023 року.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинувачену, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченої, чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченій її право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та похилий вік.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд не вбачає.

Цивільного позову, речових доказів та судових витрат по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Угоду про визнання винуватості від 26.01.2023 року, укладену між прокурором Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або займатися діяльністю, які пов`язані із наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази: фотокопію документу «СВИДЕТЕЛЬСТВО О СМЕРТИ» «І-АЯ № 786790» виданного на померлу особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

03.03.2023