Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3765/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 23 січня 2023 року без права внесення застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2022 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 23 січня 2023 року без права внесення застави.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також врахував, що стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах СІЗО.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та постановити в цій частині нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Вказує, що суд допустив неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства України, тому вона підлягає скасуванню.

Стверджує, що до ОСОБА_6 не може бути застосований будь-який запобіжний захід з огляду на неналежну процедуру притягнення останнього до кримінальної відповідальності, у кримінальному провадженні відсутнє обґрунтоване обвинувачення, відсутні ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ст. 177 КПК України та утримання останнього під вартою зумовило різке погіршення стану його здоров`я.

Суд не взяв до уваги дані про обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має житло, місце роботи та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню доньку, є президентом благодійного фонду «Комбат ЮА», не має зброї, брав участь у виконанні завдань з відсічі збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідкою №11/1/5-877 від 25.03.2022 р., а також не врахував поведінку ОСОБА_6 , який викликав на місце події медичних працівників та поліцію, добровільно передав їм зброю, сприяв встановленню всіх обставин події, що мала місце 07.03.2022 року.

Вважає, що прокурором не було доведено обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 28 п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 25 листопада 2022 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Висунуте ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 28 п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, два з яких згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, з тяжкими наслідками (смерть малолітньої дитини) свідчать про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_6 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи захисника про погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 через тривале перебування під вартою, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах СІЗО.

Не вбачає апеляційний суд підстав для визнання обвинувачення необґрунтованим, оскільки статус обвинуваченого згідно до положень ч.2 ст. 42 КПК України виникає у особи при передачі обвинувального акту до суду, можливості оспорити набуття такого статусу, перевірити обґрунтованість обвинувачення до завершення судового розгляду кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Як вбачається з матеріалів виділеного кримінального провадження ОСОБА_6 перебуває в статусі обвинуваченого і щодо висунутого йому обвинувачення здійснюється судовий розгляд, у ході якого визначено порядок дослідження доказів у відповідності до положень ч.2 ст. 349 КПК України та судом у відповідності до встановленого прядку проводиться їх дослідження, яке на даний час не завершено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи захисту про необґрунтованість обвинувачення, незаконність набуття такого статусу ОСОБА_6 є передчасними та не можуть бути перевірені апеляційним судом, оскільки такі обставини перевіряються лише при прийнятті кінцевого рішення за результатами судового розгляду після дослідження усіх доказів.

Натомість при обранні запобіжного заходу та його продовженні слідчими суддями підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів була визнана обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: