Справа № 352/345/23
Провадження № 1-кп/352/159/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000043 від 30 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Івано-Франківськ, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді завідувача касою в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінанс», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , з метою здійснення самозахисту придбав у мисливському магазині газовий пістолет марки ПГШ - 790 кал. 9 мм. № НОМЕР_1 , промислового виробництва СП «Schmeisser» (м. Вишневе, Київська обл., Україна), який зареєстрував у встановленому законом порядку та у подальшому зберігав за місцем свого проживання, у приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

Наприкінці лютого 2022 року ОСОБА_4 , під час зберігання вказаної зброї, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, не маючи передбаченого законодавством відповідного дозволу, вирішив переробити наявний у нього газовий пістолет у гладкоствольну вогнепальну зброю, при цьому не повідомляючи про це правоохоронні органи.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідування час, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч чинного законодавства, за допомогою підручних засобів вчинив переробку газового пістолета на гладкоствольну вогнепальну зброю.

Зокрема, ОСОБА_4 саморобним способом викрутив з каналу ствола пістолета втулку з розсікачем із заміною на втулку з вільним та наскрізним каналом, у результаті чого даний пістолет втратив своє попереднє цільове призначення, як газовий, набув властивостей короткоствольної вогнепальної зброї, пристосувавши його для проведення пострілів 9-мм патронами.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що за незаконне зберігання вогнепальної зброї, передбачена кримінальна відповідальність, не маючи відповідного дозволу на зберігання вогнепальної зброї, з метою подальшого використання на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи зберігати без передбаченого Законом дозволу вогнепальну зброю, в порушення спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого Постановою Верховної ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», розділу II «Положення про дозвільну систему», із змінами та доповненнями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року зі змінами та доповненнями, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу ненормативну гладкоствольну вогнепальну зброю за місцем свого проживання, у приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому, 07.12.2022 під час проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено вказану вогнепальну зброю та факт внесення змін у конструкцію газового пістолета марки ПГШ - 790 кал. 9 мм. № НОМЕР_1 промислового виробництва СП «Schmeisser» (м. Вишневе, Київська область., Україна), який згідно до висновку експерта є ненормативною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю.

Вказана зброя є гладкоствольним пістолетом, виготовленим шляхом переробки 9-мм гладкоствольного газового пістолету ПГШ - 790 кал. 9 мм. № НОМЕР_1 промислового виробництва СП «Schmeisser», призначений для стрільби 9-мм патронами.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

На підставі ч.1 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 24 лютого 2023 року, укладена між прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , який є підозрюваним в цьому ж кримінальному провадженні, за участю захисника ОСОБА_5 зі змісту якої вбачається, що під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину у вищевказаному діянні і зобов`язувався беззастережно визнати в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в обсязі підозри.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, а саме:

-за ч.1 ст. 263-1 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

-на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.263 , ч.1 ст. 263-1 КК України, щодо якого він визнав себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду та винести на її підставі вирок.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив суд затвердити угоду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та ОСОБА_4 може бути затверджена.

Так, згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а кримінальні правопорушення, які вчинив ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1 КК України і пояснив, що розуміє роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, ОСОБА_4 зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер підозри, в якій він визнав себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання на підставі пояснень ОСОБА_4 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 , ч.1 ст. 263-1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховує особу винного, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочинів; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено, тому є підстави для застосування ч. 1 ст. 69 КК України і призначення покарання з переходом до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в статті, а саме штрафу.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого підлягають стягненню витрати в сумі 2265 грн. 36 коп.

Керуючись ч.1 ст. 314, ч.4 ст.469, ст. ст. 472, 473 ч.2, п.п.1, 3, 4 ч.4 ст.474 та ст.475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2023 року у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000043 від 30 січня 2023 року, укладену між прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 263-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.;

-за ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: вогнепальну зброю ПГШ 790 кал. 9 мм. № НОМЕР_1 , предмет ззовні схожий на втулку розпалювача газово пістолета, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта:

-1510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн 24 коп (висновок експертизи № СЕ-19/109-23/71-БЛ від 10 січня 2023 року);

-755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп (висновок експертизи № СЕ-19/109-23/70-БЛ від 11 січня 2023 року).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя Максим ОЛІЙНИК