Справа № 293/981/22
Провадження № 1-кп/293/166/2023
УХВАЛА

17 січня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000111 від 16.01.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

16.01.2023 на адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 діб.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказала, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 3-х до 6-ти років, відсутність постійного місця роботи та законних джерел доходів, враховуючи вік обвинуваченого та стан його здоров`я, може переховуватись від суду. ОСОБА_8 може впливати на свідків та потерпілих, оскільки проживає з ними в одному селищі.

Вказує, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив та надалі вчиняв кримінальні правопорушення, про свідчать відомості про притягнення останнього до відповідальності згідно вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020, вироку Корольовського районного суду міста Житомира від 25.11.2021 та вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.12.2022. Таким чином прокурор вважає, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може не припиняти свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Прокурор доводить, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесульної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 можливе винятково у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики визначені п.п. 1,3,5, ч.1 ст. 177 КПК України станом на день вирішення даного клопотання прокурором недоведені та є припущеннями прокурора. Вважає, що можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що надасть можливість запобігти ризикам, зазначеним прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_9 , його законний представник, захисник ОСОБА_6 та потерпіла щодо клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 поклались на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ухвалою від 23.11.2022 суд продовжив строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 діб з дня постановлення ухвали, тобто до 22.01.2023 (включно).

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні крадіжки , що є злочином проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Санкція ч.3 ст. 185 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінально-карного діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_8 та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання він може ухилитися від суду, а також впливати на свідків та потерпілих.

Разом з тим той факт, що обвинувачений до затримання був офіційно не працевлаштований вказує на те , що його майновий стан, міцність соціальних зв`язків не змінились з часу застосування запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд також дійшов висновку, що наявні і не зникли з часу обрання запобіжного заходу ризики, які передбачені п.п. 3,5, ч.1 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на іншого обвинуваченого та потерпілих в цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас суд приймає до уваги що ОСОБА_8 неодноразово судимий, що вказує на схильність останнього до вчинення нових правопорушень.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Даних щодо неможливості за станом здоров`я обвинуваченого перебувати в СІЗО суду не надано.

Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, судом не встановлено.

Оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, з метою запобігання наведених ризиків, суд вважає, що клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На думку суду, на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою обирався ОСОБА_8 не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та певних ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1ст.177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи на переконання суду не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено та відповідно не надано.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт стороною захисту не доведено належними та допустими доказами.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню. Щодо заявленого клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий арешт, то суд дійшов висновку про відмову у його задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177,178,183, 314-316, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу задовольнити.

2. Продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000111 від 16.01.2022 за ч.3 ст. 185 КК України на строк 60 діб з дня постановлення ухвали, тобто до 18.03.2023 (включно).

3. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

4. Копію ухвали направити учасникам судового провадження, СІЗО Державної установи "Житомирська УВП (№8)".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Суддя ОСОБА_10