Єдиний унікальний номер судової справи 201/7759/20
Номер провадження 1-кп/201/259/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час судового засідання прокурором ОСОБА_5 подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_5 посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений судом.

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

На думку прокурора ОСОБА_5 , метою продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження продовження існування ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватися від суду прокурор зазначає про те, що 22.11.2021 року під час виходу суду до нарадчої кімнати для вирішення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати, залишив приміщення суду, при цьому залишив територію Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська самостійно, таким чином вдався до переховування від суду.

З метою виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року та взяття ОСОБА_12 під варту, оперативними працівниками з 24.11.2021 року по 09.12.2021 року щодня здійснювались виходи за останнім відомим суду місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_12 - АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою останній не перебував. Про інше місце мешкання ОСОБА_18 суду не повідомляв (копії відповідних рапортів надавалися суду раніше).

У судове засідання по зазначеному кримінальному провадженню, яке призначено було на 13.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_12 не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Крім того, стороною обвинувачення встановлено неодноразові факти неприбуття обвинуваченого за викликами суду з розгляду кримінальних проваджень за його обвинуваченням, що перебувають на розгляді в інших судах м. Дніпропетровська.

Вказані обставини є також свідченням порушення обвинуваченим ОСОБА_12 покладеного на нього процесуального обов`язку прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк, заздалегідь повідомити суд про це, що передбачено п. п. 1, 2, ч. 7 ст. 42 КПК України та пов`язаного із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, а отже є порушенням умов застосованого запобіжного заходу.

Отже, наведені факти свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_12 переховуватись від суду і сторона обвинувачення вважає це доведеним.

Наявність же ризику, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення не з`явиться на суді або вчинять дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя, з огляду на прецедентне право Конвенції є прийнятним для відмови у звільненні особи з під варти.

Тобто метою продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою є забезпечення належного подальшого судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Крім того, оцінюючи ризик того, що обвинувачений може ухилятися від правосуддя, суд повинен виходити ще й з того, що у разі визнання винуватим у цих кримінальних правопорушеннях, обвинуваченому може бути призначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

Тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, також зобов`язаний оцінювати при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Також на переконання прокурора додатковим підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_12 може здійснити дії направлені на переховування від правосуддя є й факт того, у 2018 році обвинувачений вже був засуджений за ч. 1 ст. 390 КК України, за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, а саме за самовільне залишення місця обмеження волі - виправного центру, а у цьому кримінальному провадженні, обвинувачується за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393 КК України, в організації готування своєї втечі з під варти, як особою, яка перебувала в попередньому ув`язненні, вчиненому вже організованою групою.

Також, відповідно до вимог ст. 178 КПК, а саме пункту 10 частини 1, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити і наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. За приписами частини 1 ст. 178 КПК, суд оцінює це, на підстав наданих сторонами матеріалів.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 , стороною обвинувачення було надано суду копії відповідних процесуальних документів - обвинувальних актів та ухвал суду про призначення судового розгляду ще у трьох кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувальні акти у яких перебувають у Бабушкінському та Жовтневому районних судах. На цей час судовий розгляд у даних кримінальних провадженнях триває.

Окрім того, 26.04.2022 до суду направлено ще один обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_12 - обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000325 за обвинуваченням ОСОБА_12 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України. Справа перебуває на розгляді колегії суддів Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (Справа № 190/538/22). Судовий розгляд триває.

Вказаний факт, на переконання прокурора, є також підтвердженням неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_12 , зокрема прибувати за викликом до суду, шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Також, на думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_12 схильний до протиправної поведінки та дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_12 може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема знов вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підтвердженням обґрунтованості ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 кримінального правопорушення, на переконання прокурора, є зокрема наявність у нього 4-х попередніх судимостей, що з огляду на відсутність будь-яких інших позитивних характеристик, створює йому відповідну негативну репутацію. Репутація обвинуваченого - п. 6 ст. 178 КПК України та наявність у нього судимостей - п. 8 ст. 178 КПК, відповідно до положень частини 1 цієї ж статті, також повинні бути оцінені судом при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Також прокурор вважає, що спроба обвинуваченого ОСОБА_12 переховуватись від суду з метою уникнення взяття під варту, неодноразові судимості, наявність на даний час обвинувачень у вчиненні ним ще цілої низки кримінальних правопорушень, спроби ухилення в минулому від відбування покарання, організація спроби втечі з-під варти при перебуванні у попередньому ув`язненні, а також недотримання ним умов застосованого до нього в іншому кримінальному провадженні, судовий розгляд у якому триває, запобіжного заходу у вигляді застави, свідчать про те, що ризики переховування від суду та вчинення подальших кримінальних правопорушень продовжують існувати і зі плином часу аж ніяк не зменшуються.

За наведених у клопотанні обставин, на думку прокурора, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_12 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

При цьому, у клопотанні прокурор ОСОБА_5 зазначив, що копії відповідних документів на підтвердження викладених доводів, були надані ним суду при розгляді попередніх клопотань.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_5 посилався на те, що ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, у період з 09 жовтня 2019 року по 18 лютого 2020 року у співучасті із ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , організованою групою, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393 КК України, а саме готування до злочину - втечі з-під варти, особи, яка перебуває в попередньому ув`язненні, а саме підозрюваного ОСОБА_12 , що утримувався у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому організованою групою, та на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_16 у вчиненні 18 лютого 2020 року біля будинку АДРЕСА_8 , організованою групою, спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 146 КК України, а саме нападу на громадянку ОСОБА_19 , з метою заволодіння її майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому організованою групою та незаконному позбавленні волі та викраденні людини- потерпілої ОСОБА_19 , вчиненому з корисливих мотивів, організованою групою, та вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у незакінченому замаху на вимагання - вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_19 , обмеження свобод цієї особи, з погрозою вбивства, що завдало б майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, за вчинення яких законом передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Так, за наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих злочинів, на переконання прокурора ОСОБА_5 , продовжують існувати враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованих злочинів, а також те, що останній раніше засуджений за ст. 332 КК України, що вказує на наявність ризику переховування від суду за межами України, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_19 , адже обізнаний про анкетні данні, адреси роботи і місця проживання останньої, , а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу, а також наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_16 у готуванні втечі з-під варти підозрюваного ОСОБА_12 , який утримувався у ДУ «Державна установа виконання покарання № 4», за матеріальну винагороду, запропоновану останнім.

Разом із цим, прокурор у своєму клопотання посилався на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, які продовжують існувати дотепер, а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_16 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив продовжити раніше застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотань про продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_5 посилався на те, що вказані особи обґрунтовано підозрюється у вчиненні 18 лютого 2020 року біля будинку АДРЕСА_8 , організованою групою, спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 146 КК України, а саме нападу на громадянку ОСОБА_19 , з метою заволодіння її майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому організованою групою та незаконному позбавленні волі та викраденні людини- потерпілої ОСОБА_19 , вчиненому з корисливих мотивів, організованою групою, та вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у незакінченому замаху на вимагання - вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_19 , обмеження свобод цієї особи, з погрозою вбивства, що завдало б майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, за вчинення яких законом передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Так, за наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів, на переконання прокурора ОСОБА_5 , продовжують існувати враховані при застосування та подальшому продовженні ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованих злочинів, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_19 адже обізнаний про анкетні данні, адреси роботи і місця проживання останньої та може впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом навмисного затягування судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу.

Поряд із цим, прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_13 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, у тому числі, і за розбійний напад, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати особу ОСОБА_13 , як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується наданою раніше копією довідки про судимості відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .

За наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих злочинів, на переконання прокурора ОСОБА_5 , продовжують існувати враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованих злочинів, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_19 адже обізнаний про анкетні данні, адреси роботи і місця проживання останньої та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом навмисного затягування судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу.

Разом із цим, прокурор у своєму клопотанні вказав, що обвинувачений ОСОБА_14 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжкого умисного злочину, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати особу ОСОБА_14 , як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується наданою раніше копією довідки про судимості відносно обвинуваченого ОСОБА_14 .

Також, за наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів, на переконання прокурора ОСОБА_5 , продовжують існувати враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованих злочинів, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_19 адже обізнаний про анкетні данні, адреси роботи і місця проживання останньої та може впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом навмисного затягування судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу.

Окрім цього, прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_15 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати особу ОСОБА_15 , як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується наданою раніше копією довідки про судимості відносно обвинуваченого ОСОБА_15 .

Поряд із цим, прокурор ОСОБА_5 у своїх клопотаннях зазначив, що на підтвердження продовження існування передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливих спроб обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом навмисного затягування судового розгляду, вказує протиправна поведінка останніх у судовому засіданні 18.01.2022 року, яка полягала у порушенні обвинуваченими порядку судового засідання, які не підкорялися розпорядженням головуючого судді, вдалися до застосування фізичної сили і, як наслідок, ОСОБА_13 розбив захисне скло у місці тримання обвинувачених, у зв`язку із чим, на підставі ухвали суду обвинувачені були видалені з зали судового засідання.

Більш того, за даним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 24 січня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 та 26.04.2022 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України направлено до суду.

На переконання прокурора ОСОБА_5 , раніше зазначені ризики, не зменшилися та продовжують існувати дотепер, а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а тому просив продовжити раніше застосований запобіжний захід відносно останніх на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подані ним клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив їх задовольнити з наведених підстав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою позицію мотивував тим, що зазначені у клопотанні ризики прокурором не обґрунтовані та не доведені належним чином, вважав, що відповідно до практики ЄСПЛ ризики з плином часу зменшуються. Більш того, посилався на відсутність відповідних копій матеріалів, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання та шаблонність формулювань, наведених у ньому.

Також захисник ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_16 має постійне місце мешкання та родину, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити його підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою позицію мотивував тим, що докази на підтвердження вини ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень відсутні, так само як і відсутні докази на підтвердження обґрунтування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора. Також захисник зауважив на формальному підході сторони обвинувачення до підготовки такого клопотання.

Посилався на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі, якщо суд дійде до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, просив застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_16 повністю підтримав позицію своїх захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_17 підтримав позицію свого захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою позицію мотивував тим, що клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам КПК України. Також стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування до його підзахисного ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту.

Вважав, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні не доведені та належним чином не обґрунтовані, його підзахисний майже три роки утримується під вартою, має міцні соціальні зв`язки та постійне місця мешкання, тому вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_13 запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням додаткових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_13 повністю підтримав позицію свого захисника - адвоката ОСОБА_9 , вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою позицію мотивував тим, що ризики, наведені прокурором у клопотанні, не обґрунтовані і не доведені, тож утримання його підзахисного під вартою за таких умов є незаконним. Також захисник ОСОБА_10 зазначив, що його підзахисний ОСОБА_15 має постійне місце мешкання, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у разі, якщо суд дійде до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, просив застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_15 повністю підтримав позицію свого захисника - адвоката ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою позицію мотивував тим, що клопотання прокурором подане з порушенням передбаченого законом 5-ти денного строку, воно не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, в тому числі, не містить посилань на матеріали кримінального провадження, а також відсутні відповідні додатки, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свої доводи. Таким чином, клопотання прокурора фактично складається з надуманих міркувань сторони обвинувачення без надання відповідних доказів.

Висунуте в обвинувальному акті обвинувачення його підзахисному є необґрунтованим, адже не містить жодної інформації стосовно того, що саме вчинив ОСОБА_14 , доказів на підтвердження вини його підзахисного у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушень немає, і, як наслідок, ризики, зазначені прокурором у клопотання - відсутні.

Разом з тим, захисник ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_14 тривалий час перебуває під вартою, втім, лише тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, його підзахисний має міцні соціальні зв`язки та проживає разом з батьками, а тому цілком може виконати обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник ОСОБА_11 просив врахувати клопотання батька ОСОБА_14 - ОСОБА_20 , в якому останній зазначає, що він, як батько, забезпечить належні умови для виконання його сином умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у разі застосування судом до останнього такого запобіжного заходу.

За наведених ним підстав, просив залишити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_14 повністю підтримав позицію свого захисника - адвоката ОСОБА_11 , просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_6 . При цьому обвинувачений ОСОБА_14 зазначив, що він весь час проживав за вказаною адресою разом зі своїми батьками.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_6 зазначила, що вона висловлює думку не ідентифікуючи особу, а лише спирається на інформацію, викладену про конкретну особу в обвинувальному акті та у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу.

Так, захисник ОСОБА_6 зазначила, що особу її підзахисного належним чином не встановлено, жодних документів на підтвердження особи ОСОБА_12 матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, захисник зауважила на тому, що ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, про наявність яких стверджує прокурор є недоведеними, оскільки доказів на підтвердження існування цих ризиків не надано.

Разом з тим, захисник ОСОБА_6 зазначила, що суд проводить розгляд лише в межах висунутого особі обвинувачення, а тому посилання прокурора на наявність відносно ОСОБА_12 обвинувальних актів в інших судах не мають значення для вирішення цього клопотання.

Також захисник ОСОБА_6 зазначила, що утримання особи під вартою без ідентифікації неможливо, при цьому, ОСОБА_12 такої ідентифікації не пройшов.

Між іншим, захисник ОСОБА_6 також посилалася на те, що Дніпровським апеляційним судом під час розгляду скарг сторони захисту на ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу, також не встановлювалася особа останнього.

При цьому, захисник ОСОБА_6 зазначила, що утримання особи під вартою без ідентифікації неможливе, однак до такої особи можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а тому вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає. Просила розглянути питання про визначення ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки останній утримується під вартою без законних на те підстав.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав позицію свого захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ухвал Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжено до 18 серпня 2020 року, який в подальшому був неодноразово продовжений судом. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний та в подальшому продовжений обвинуваченим, закінчується 01 квітня 2023 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений судом. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний та в подальшому продовжений обвинуваченому, закінчується 01 квітня 2023 року.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України та у разі визнання ОСОБА_12 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

При цьому, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Отже, колегія суддів враховує особистість обвинуваченого ОСОБА_12 та його репутацію, зокрема, те, що останній у свої 24 роки є особою раніше (чотири рази) судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі, і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України - ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі.

При цьому, виходячи за наданих прокурором ще під час розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою документів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 звільнився з місць позбавлення волі в травні 2019 року і вже 6 жовтня 2019 року знову був затриманий та арештований. Вчинення першого злочину за наявними обвинуваченнями, ОСОБА_12 інкримінується 22 липня 2019 року, тобто через 2 місяці після звільнення, що дає суду об`єктивні та достатні підстави вважати, що останній схильний до вчинення злочинів, що безумовно створює обвинуваченому негативну репутацію.

Окрім того, зазначені обставини у сукупності із пред`явленим на даний час ОСОБА_12 обвинуваченням в організації втечі з-під варти, в той саме час, коли він перебував в попередньому ув`язненні, свідчать про схильність останнього до ухилення від явки до правоохоронних органів та суду з метою уникнення можливого покарання, що, у свою чергу, є об`єктивним підтвердженням наявності ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватись від суду.

Поряд із цим, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 не одружений, офіційно не працевлаштований, та, з огляду на наведені вище факти стосовно наявності судимостей та відбуття покарання в кримінально-виконавчих установах, подальше після звільнення перебування під вартою у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах іншого кримінального провадження, не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року, в межах розгляду судової справи № 932/2545/20 під головуванням судді ОСОБА_21 , заставу в розмірі 237 900 гривень, внесену 06.09.2021 року ОСОБА_6 за ОСОБА_12 , звернено у дохід держави, у зв`язку із порушенням ОСОБА_12 покладених судом обов`язків при застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, та в подальшому збільшено її розмір.

Отже, наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно підтверджують факт намагання обвинуваченого ОСОБА_12 переховуватись від суду та його небажання дотримуватися належної процесуальної поведінки, навіть після ухваленого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_12 вчинити інше кримінальне правопорушення, та вважає, що цей ризик не зменшився і продовжує існувати.

Так, як зазначено вище обвинувачений ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі, і за вчинення злочину, пов`язаного із втечею з установи відбування покарання, що підтверджується відповідною довідкою по обліках АІС, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Більш того, після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_12 через нетривалий проміжок часу вже обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з організацією вчинення організованою групою, за співучасті ще п`яти співучасників - обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , нападу на ОСОБА_19 , з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої (розбій), з організацією незаконного позбавлення волі та викрадення людини - потерпілої ОСОБА_19 , з корисливих мотивів, з організацією незакінченого замаху на вимагання - вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_19 , обмеженням її свобод, з погрозою вбивства потерпілої, а також з організацією готування до злочину - втечі з-під варти, особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, вчиненому організованою групою.

При цьому, колегія суддів враховує, що вчинення наведених вище злочинів інкримінується ОСОБА_12 під час його перебування у попередньому ув`язненні, в камері ДУВП № 4 в Дніпропетровській області, тобто під час перебування під вартою відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2019 року про застосування до нього запобіжного заходу, строк дії якого в подальшому продовжено, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0002329.

Отже, на переконання колегії суддів, вищенаведені обставини у сукупності із встановленими даними про особистість обвинуваченого ОСОБА_12 та його негативною репутацією, доведеного факту втечі з місць позбавлення волі, достатньою мірою підтверджують обґрунтованість та доведеність ризику того, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на продовження існування ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_12 переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високим.

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із заявленими стороною обвинувачення передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиками можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_12 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшилися.

Поряд із цим, під час розгляду клопотання, колегія суддів не може врахувати посилання прокурора у клопотанні на наявність передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_12 впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування цих ризиків, про що вже зазначалося у попередньому судовому рішенні.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Поряд із цим, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_16 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

Втім, під час оцінки ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на продовження існування ризиків можливих спроб ОСОБА_16 переховуватися від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованих злочинів, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_19 , адже він обізнаний про анкетні данні, адреси роботи і місця проживання останньої, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_16 у готуванні втечі з-під варти підозрюваного ОСОБА_12 , який утримувався у ДУ «Державна установа виконання покарання № 4» за матеріальну винагороду, запропоновану останнім.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

При цьому, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше неодноразово судимий у тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також злочинів проти життя та здоров`я, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати його особу, як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується раніше наданою прокурором копією довідки про судимості ОСОБА_13 .

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

При цьому, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_15 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше неодноразово судимий у тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також злочинів проти життя та здоров`я, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати його особу, як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується раніше наданими прокурором копією довідки про судимості ОСОБА_15 .

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

При цьому, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати його особу, як схильну до вчинення злочинів, що підтверджується раніше наданими прокурором копією довідки про судимості ОСОБА_14 .

Окремо, колегія суддів при вирішенні цього питання не може залишити поза увагою і процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , як у судовому засіданні 18.01.2022 року, так і у попередніх судових засіданнях, під час яких останні неодноразово висловлювалися нецензурною лайкою, як на адресу колегії суддів, так і у бік прокурора, голосно кричали, погрожували фізичною розправою, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_13 вдалися до застосування фізичної сили, внаслідок чого було розбито захисне скло у місці тримання обвинувачених, за що обвинувачені на підставі ухвали суду у порядку ч. 1 ст. 330 КПК України були видалені з зали судового засідання за повторне порушення порядку судового засідання.

За цим фактом розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 24 січня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 та обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 направлено до суду.

Така поведінка ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , на переконання колегії суддів, вочевидь вказує на те, що обвинувачені вдалися до спроб перешкоджати кримінальному провадженню шляхом затягування судового розгляду, про що вже зазначалося в попередніх судових рішеннях.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Поряд із цим, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої по даній справі, тому звільнення з-під варти ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Тому, за наведених вище обставин, колегія суддів приходить до переконання, що застосування до обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, та не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Доводи захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 про недоведеність заявлених прокурором ризиків та їх зменшення з плином часу, колегія суддів вважає необґрунтованими за викладених в цьому рішенні підстав.

Посилання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження вини останніх у вчиненні інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, адже відповідно до вимог ст. 368 КПК України питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину вирішується судом лише після дослідження всіх наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку. При цьому, оцінку наданим доказам стосовно їх належності та допустимості суд також має надати в нарадчій кімнаті.

Стосовно доводів захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, необхідно зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Посилання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про наявність у їх підзахисних ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 міцних соціальних зв`язків, як на підставу для зміни останнім запобіжного заходу, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано жодного документу.

Посилання захисника ОСОБА_11 на можливість застосування до його підзахисного ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання батьків останнього та надання на підтвердження таких доводів письмового клопотання батька обвинуваченого - ОСОБА_20 колегія суддів не може прийняти до уваги виходячи з наступних підстав.

Так, у своєму письмовому клопотанні батько обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_20 характеризує свого сина виключно з позитивного боку та зобов`язується забезпечити дотримання ОСОБА_14 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і невчинення останнім в подальшому кримінальних правопорушень.

Втім, колегія суддів вважає ці доводи сумнівними та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами, які, до речі, не заперечував і обвинувачений в судовому засіданні, зокрема, тим, що ОСОБА_14 постійно проживав разом із своїми батьками, які не змогли забезпечити та сприяти належній правовій поведінці останнього, який неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення за які і був в подальшому засуджений.

Отже, враховуючи наведене вище, на переконання колегії суддів, факт проживання обвинуваченого ОСОБА_14 разом із батьками не є гарантією виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що органом досудового розслідування не встановлено особу обвинуваченого ОСОБА_12 колегія суддів вважає хибними та відкидає, оскільки, по-перше, стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження правильності написання по-батькові ОСОБА_12 без букви «й», тим більше судом встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано в обвинувальному акті, клопотаннях про застосування та продовження запобіжного заходу), та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано у численних письмових заявах та клопотаннях його захисників ОСОБА_6 , інших обвинувальних актах відносно ОСОБА_12 ) є однією і тією ж особою і з різницею у написанні по-батькові однієї букви «й», по-друге, такі доводи сторони захисту вже були предметом перевірки апеляційною інстанцією, про що неодноразово зазначалося колегією суддів у попередніх ухвалах про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що судом апеляційної інстанції не перевірялися анкетні дані ОСОБА_12 колегія суддів вважає хибними, оскільки такі доводи повністю спростовуються ухвалами Дніпровського апеляційного суду, постановленими за результатами розгляду скарг сторони захисту на ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2023 року зазначено, що «колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_6 про те, що особа ОСОБА_12 належним чином не встановлена через відсутність документів, які підтверджують особу останнього, та відповідно невірно вказане по-батькові її підзахисного, оскільки вказані доводи сторони захисту вже були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Крім того, стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження правильності написання по-батькові ОСОБА_12 без букви «й»».

Окремо, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84)

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 01 квітня 2023 року, вважає за доцільне клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити та продовжити тримання обвинувачених під вартою строком на 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів, зважаючи на те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються, в тому числі, і у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із погрозою застосування насильства, з урахуванням обставин інкримінованих останнім злочинів, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за неможливе, у даному випадку, визначати розмір застави обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 27 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою, є 27 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою, є 27 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під вартою, є 27 травня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 27 травня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою, є 27 травня 2023 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 16 годині 30 хвилин 03 квітня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3