03.04.2023 Справа №642/1535/22
Провадження 1-кс/642/963/23
УХВАЛА
03.04.2023 м. Харків
Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм Харківської області, громадянки України, з повною вищою освітою, не заміжньої, яка на момент вчинення злочину працювала на посаді поліцейського-водія логістики ВП №1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, раніше не судимої, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України,-
31 березня 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 22.02.2022 № 110 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського водія логістики відділення поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області (наказом Головного управління національної поліції в Харківській області від 06.05.2022 № 236 о/с ОСОБА_4 зараховано в розпорядження Головного управління Національної поліції України і в подальшому наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.09.2022 № 410 о/с звільнено зі служби в Національній поліції України).
У період збройного конфлікту, 20.03.2022 збройними силами країни агресора РФ окуповано місто Ізюм Харківської області.
Починаючи з 01.04.2022 ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, обіймаючи посаду поліцейського водія логістики відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацювала з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію міста Ізюм Харківської області за наступних обставин.
Так, в період часу з 01.04.2022 по 08.06.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Харківська область місто Ізюм, провулок Сухий Ізюмець, 6, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Ізюм Харківської області. В подальшому, ОСОБА_4 отримала від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками РФ, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у наданні інформації про місця розташування адміністративних будівель та здійсненні патрулювання міста Ізюм Харківської області, а також вступі ОСОБА_4 до незаконно створеного органу, так званої «Народной милиции», яку в подальшому було перейменовано в «Отделение полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области» з метою забезпечення громадського порядку в інтересах окупаційної влади м. Ізюм, а також забезпечення безпечного перебування військовослужбовців РФ на вказаній території.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 наприкінці квітня, у денний час доби, точна дата та час в ході досудового розслідування невстановлена, перебуваючи на АДРЕСА_2 , вказувала військовослужбовцям РФ на місця розташування Ізюмської окружної прокуратури Харківської області та інших адміністративних будівель міста Ізюм.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, в період часу з 01.05.2022 по 08.06.2022, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Центру надання адміністративних послуг, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області про перехід на їх сторону та здійснення функцій слідчого на окупованій території міста Ізюм Харківської області в незаконно створеному органі «Народная милиция», яку в подальшому було перейменовано в «Отделение полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области», за умови співпраці вказаного органу з представниками РФ та за законодавством РФ. При цьому ОСОБА_4 , з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території міста Ізюм Харківської області, своїми діями повинна була проводити слідчі дії за законодавством РФ з метою розслідування злочинів на території міста Ізюм.
Перебуваючи на вказаній посаді, в середині червня 2022 року, точна дата та час в ході досудового розслідування невстановлена, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на території ринку, що розташований за адресою: вул. Московська, 20, м. Ізюм, Харківської області, будучи одягнута у цивільний одяг з білою пов`язкою на руці, разом із військовослужбовцями РФ здійснювала патрулювання території м. Ізюм Харківської області, всупереч Закону України «Про національну поліцію», перешкоджаючи таким чином налагодженню громадського порядку та законності на території м. Ізюм.
Крім того, у період з червня по вересень 2022 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодившись на співпрацю з представниками окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями представника окупаційної адміністрації, здійснювала функціональні обов`язки слідчого поліції та проводила слідчі дії за законодавством РФ, в тому числі за участю представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області, з метою розслідування злочинів на території міста Ізюм.
Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вступила до незаконно створеного органу, так званої «Народної міліції», вказувала на місця розташування адміністративних будівель та здійснювала патрулювання міста Ізюм Харківської області, тим самим забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території міста Ізюм, Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинила діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 04.07.2022 начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який вказав, що 26.06.2022 у всеукраїнських телеграм-каналах та засобах масової інформації з`явилася електронна версія газети «ИЗЮМСКИЙ ТЕЛЕГРАФЪ», що випускається окупаційною владою м. Ізюм. Переглядаючи вказану газету на сторінці 2 побачив чорно-білу фотографію поблизу адміністративного приміщення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, на якій впізнав поліцейського з логістики ОСОБА_7 та поліцейського-водія логістики ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.04.2022 начальника сектору з контролю обігу зброї Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який 26.06.2022 у мережі Інтернет, а саме на сайті «КОМЕНТАРИИ.UA», побачив статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Переглядом статті звернув увагу на фото сторінку невідомої газети із статтею під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та чорно-білою фотографією поблизу адміністративного приміщення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, на якій зображено 11 осіб, серед яких впізнав поліцейського з логістики ОСОБА_7 та поліцейського-водія логістики ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.07.2022 старшого інспектору сектору кадрового забезпечення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який у період з 01.04.2022 по 07.04.2022 перебував на території окупованого м. Ізюмі і бачив, як ОСОБА_7 та ОСОБА_4 йшли у супроводі військових РФ у центрі м. Ізюм та показували останнім місцезнаходження адміністративних будівель, зокрема, Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та Ізюмської обласної прокуратури. В інший день, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 допомагали представникам окупаційних військ прибирати прилеглу до приміщення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 фахівця-оператора ТОВ «Нова Пошта», який у період з кінця лютого 2022 по кінець червня 2022 року перебував на окупованій РФ території Ізюмського району Харківської області. Приблизно в середині червня 2022 року свідок ОСОБА_10 знаходився на ринку у м. Ізюм Харківської області (у період окупації) і бачив, як до ринку під`їхав автомобіль «ВАЗ-2107» з відсутнім д.н.з. та білими латинськими літерами «Z» на дверцятах, капоті та багажнику. З вказаного автомобілю, у супроводі озброєних військових РФ, вийшли дві жінки з білими пов`язками на правих руках, які ходили по ринку, спілкувалися із продавцями, посміхалися а потім поїхали на вказаному автомобілі. В подальшому, перебуваючи на підконтрольній території України, свідок ОСОБА_10 побачив в мережі «Інтернет» електронну версію газети окупаційної адміністрації «Изюмский телеграфъ», на сторінці 2 якої, побачив статтю із назвою «Народная милиция действует» та фотознімок 11 осіб, серед яких були дві жінки, що перебували на ринку у м. Ізюм з російськими військовими (як було встановлено з показань інших свідків та інших доказів на фото перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.11.2022, яка повідомила, що 24.02.2022 ОСОБА_4 прибула до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області по команді «Збір по тривозі», разом з іншими співробітниками. В подальшому, свідку ОСОБА_12 стало відомо, що ОСОБА_4 стала працювати в незаконному органі окупаційної адміністрації та свідок впізнала її у публікації газети «Изюмский телеграф». При цьому, представники окупаційних військ намагалися схилити ОСОБА_11 до співпраці, проте, остання відмовилася; матеріалами Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вих. № 447/42-20/0-2020 від 28.06.2022), згідно яких поліцейський-водій логістики ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області не заперечує здійснення збройної агресії РФ проти України, а також перебуваючи на території окупованого м. Ізюм Харківської області, перейшла на бік ворога, добровільно приймає участь у збройних формуванням держави-агресора, надає таким формуванням та особисто несе службу в «Народній міліції»; матеріалами Управління протидії кіберзлочинам в Харківській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України (вих. № 141вс/38/104/01-2022 від 05.07.2022), згідно яких, на фотознімках газети «ИЗЮМСКИЙ ТЕЛЕГРАФЪ» із статтею під назвою «НАРОДНАЯ МИЛИЦИЯ ДЕЙСТВУЕТ» ідентифіковано ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; протоколом огляду (документів веб-сайту) від 28.06.2022, в ході якого за участю свідка ОСОБА_8 оглянуто веб-сайт видання «КОМЕНТАРИИ.UA», а саме статті «В ИЗЮМЕ СОЗДАЛИ «НАРОДНУЮ МИЛИЦИЮ», в ході якого свідок впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; протоколом огляду документів від 04.07.2022, в ході якого за участю свідка ОСОБА_6 оглянуто веб-сайт видання «КОМЕНТАРИИ.UA», а саме статті «В ИЗЮМЕ СОЗДАЛИ «НАРОДНУЮ МИЛИЦИЮ», в ході якого свідок впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 11.10.2022, яка не заперечила факт роботи в незаконному органі, проте, зазначила, що це було зроблено нею під примусом представників окупаційних військ, які володіли даними про наявність у неї вищої юридичної освіти.
08.07.2022 відносно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 08.07.2022, ОСОБА_4 набула процесуального статусу підозрюваного та була викликана для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10 год. 00 хв. 14.07.2022 та 15.07.2022.
Між тим, в порушення вимог ст. ст. 42, 135 КПК України, підозрювана ОСОБА_4 на виклики не з`явилася, причини своєї неявки слідчому не повідомила, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надала.
У зв`язку з цим, постановою слідчого від 22.07.2022 підозрювану ОСОБА_4 оголошено у розшук.
29.07.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 .
14.09.2022 ОСОБА_4 була затримана на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді.
15.09.2022 на підставі ухали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 12.11.2022.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2022 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжено до 07.01.2023.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.01.2023 строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжено до 02.03.2023.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.02.2023 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжено до 11.04.2023 року.
28.02.2023 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 направлено до Ленінського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2023 подання голови Харківського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без задоволення.
Кримінальна справа не повернулася до Ленінського районного суду м.Харкова.
Прокурор зазначає, що строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується, разом з тим, ризики, передбачені ст.177 КПК не зникли та продовжують існувати, крім того, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, більш м?які запобіжні заходи до обвинуваченої за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_4 не можуть бути застосовані.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк дії запобіжного заходу.
Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання з огляду на те, що строки досудового розслідування закінчилися, обвинувальний акт вже перебуває в суді, тому просили суд відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі або застосувати більш м`який запобіжний захід або заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи недоведеність ризиків, дані про особу ОСОБА_4 , яка має на утриманні матір, дідуся, дядька -інваліда І групи, позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не судима.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку всі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).
При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіально юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Частиною 6 ст. 199 КПК України закріплено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п?ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.
В цьому випадку, вимоги ст. 199 КПК України, прокурором дотримано.
08.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, але у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, опублікувано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Так, 08.07.2022 ОСОБА_4 набула процесуального статусу підозрюваної та була викликана для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10 год. 00 хв. 14.07.2022 та 15.07.2022.
Між тим, в порушення вимог ст. ст. 42, 135 КПК України, підозрювана ОСОБА_4 на виклики не з`явилася, причини своєї неявки слідчому не повідомила, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надала. У зв`язку з чим постановою слідчого від 22.07.2022 підозрювану ОСОБА_4 оголошено у розшук.
29.07.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 .
14.09.2022 ОСОБА_4 була затримана на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді.
15.09.2022 на підставі ухали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 12.11.2022.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2022 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжено до 07.01.2023.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.01.2023 строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжено до 02.03.2023.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.02.2023 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжено до 11.04.2023 року.
28.02.2023 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 направлено до Ленінського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2023 подання голови Харківського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без задоволення.
Кримінальна справа не повернулася до Ленінського районного суду м.Харкова.
Згідно ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій був обраний з метою забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підставою продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння та і особи обвинуваченої.
Вищезазначені обставини свідчать, про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, встановлених чинним законодавством, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави та ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова, суд приходить до висновку, що вказані ризики не зменшились, тому обраний відносно неї запобіжний захід слід продовжити.
Дані про особу ОСОБА_4 , на які посилається сторона захисту, а саме: перебування на утриманні матері, дідуся, дядька - інваліда І групи, позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не судима, не є достатньою підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені під час обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності не зменшився, враховуючи той факт, що суд безпосередньо досліджує докази, у тому числі допитує свідків, які є мешканцями м. Ізюма, на яких ОСОБА_4 може вплинути, перебуваючи на волі.
Крім того, м. Ізюм Харківської області знаходиться поблизу кордону з рф, а також знаходиться під постійними обстрілами страни-агрессора рф.
Перебування на волі обвинуваченої ОСОБА_4 , яка зареєстрована на мешкає в м.Ізюм Харківської області, поблизу кордону з рф, не виключає можливість, що обвинувачена маючи зв?язки з особами, які у тому числі здійснили тимчасову окупацію м.Ізюма, може перетнути умовний кордон з рф та переховуватись від суду на території рф. Крім того, ОСОБА_4 вже перебувала у розшуку, не з`являлася на виклики до слідчого.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі 15 років або довічне ув`язнення, у зв`язку з чим може спробувати переховуватися від органу досудового розслідування, тому що суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для обвинуваченої у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними, ніж покарання і процедура його виконання покарання.
Таким чином ризик, передбачений ст. 177 КПК України - запобігання спробам переховуватися від суду не зменшився.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так як ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану, то остання ймовірно може вживати заходи щодо знищення службових документів, мобільних телефонів громадян, які, знаходячись на окупованій території, намагаються передавати інформацію про рух ворожої техніки та особового складу, то існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
До того ж, ОСОБА_4 ,. перебуваючи на свободі, може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків шляхом їх умовлянь, оскільки, вони мешкають у м.Ізюмі Харківської області, разом працювали з обвинуваченою, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.До того ж, показання свідків, надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили, натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.
Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України не доведений прокурором та не знайшов свого підтвердження та обгрунтування в судовому засіданні.
Так як обвинувачена ОСОБА_4 тривалий час перебувала на окупованій території і виконувала вказівки представників окупаційної адміністрації, не можна виключити ризик, що ОСОБА_4 була завербована представниками ворожих спецслужб і, перебуваючи поза межами ДУ «Харківський слідчий ізолятор» може вчиняти завдання з дестабілізації соціальної та політичної обстановки на території Харківської області, закликати громадян до переходу на бік ворога, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, не заміжня, не надала суду даних, що має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, доказів про стійкі соціальні зв`язки суду також не надано.
Даних про наявність захворювань у обвинуваченої, які унеможливлюють її перебування в умовах тримання під вартою під час розгляду справи суду також не надано.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст.111 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останньої до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, даних про її особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.
Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків та незаконість продовження строку дії запобіжного заходу, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
Правових підстав для визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає, враховуючи, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану.
Таким чином, клопотання слідчого про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 369, 370, 372, 395 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», слідчий суддя,-
Клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити частково.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 відмовити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, але не пізніше ніж до проведення підготовчого судового засідання.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у кримінальному провадженні.
Копію ухвали направити прокурору, захиснику, а також до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченій ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 01 червня 2023 року або до дати проведення підготовчого судового засідання.

Повний текст ухвали складено 03 квітня 2023 о 14-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_14