печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4641/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cтаршого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця 80 ДШБ в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 від 22.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України. Зокрема, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчинені службової недбалості - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що вона, перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити незаконний вплив на, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання вважаючи підозру необґрунтованою та відсутніми ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просили врахувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , його стан здоров`я, оскільки останній у перші дні війни отримав поранення та застосувати запобіжний захід у виглядв особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 від 22.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ст. 326 ЦК України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2012 року № 770 «Деякі питання використання державного майна для забезпечення розподілу природного газу» доручено Міненерговугілля укласти з господарськими товариствами із газопостачання та газифікації, на балансі яких обліковується державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, договори про надання такого майна на праві господарського відання.

Оскільки на балансі операторів газорозподільних систем, утворених у процесі корпоратизації, обліковувалося державне майно газорозподільних систем, яке не увійшло до статутного капіталу, не підлягало приватизації і не могло бути відокремлене від їх основного виробництва, тому згідно з вимогами цієї постанови Кабінету Міністрів України у 2012-2013 роках Міністерством енергетики та вугільної промисловості України укладені договори про надання такого майна на праві господарського відання. Зазначене майно використовувалося господарськими товариствами із газопостачання та газифікації у своїй господарській діяльності для надання споживачам природного газу послуг з його розподілу.

Водночас абз. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», який набрав чинності 08.05.2015, встановлено, що газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитись в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Постановою Кабінету Міністрів від 21 лютого 2017 року № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» (з урахуванням змін), яка набрала чинності 31.03.2017 (далі - постанова КМУ № 95), Міненерговугілля визначене органом управління газорозподільними системами, власником яких є держава, або їх складовими (далі - газорозподільні системи, ГРС).

Пунктом 1 Постанови КМУ № 95 затверджено Примірний договір експлуатації газорозподільних систем або їх складових (далі - Примірний договір). Пунктом 4 цієї постанови Міненерговугілля зобов`язане разом з операторами газорозподільних систем з метою врегулювання питання використання газорозподільних систем вжити передбачених законодавством заходів, зокрема, укласти до 10 квітня 2017 року договори експлуатації газорозподільних систем або їх складових, які набиратимуть чинності з 1 травня 2017 року.

Примірним договором експлуатації газорозподільних систем або їх складових, що є додатком до постанови КМУ № 95, передбачено, що «…оператор щороку здійснює відрахування плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі та обліковується на балансі оператора, у розмірі 10 (десяти) відсотків його залишкової балансової вартості. Плата за експлуатацію майна сплачується оператором до державного бюджету протягом року рівними частинами щокварталу до 25 числа наступного місяця шляхом перерахування коштів на рахунок у Казначействі…».

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено повноваження уповноважених органів управління (до яких належать, зокрема, міністерства) у зазначеній сфері. Пунктом 11 ч. 1 цієї статті встановлено, що ці органи ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів.

Згідно з підпунктами 25, 27 пункту 4 Положення про Міненерговугілля, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 208, Міненерговугілля відповідно до покладених на нього завдань веде облік об`єктів державної власності, що належать до сфери управління Міненерговугілля, здійснює контроль за їх ефективним використанням та збереженням, а також здійснює управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр. Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

На виконання Постанови КМУ № 95 Міненерговугілля в межах своїх повноважень видано наказ № 271 від 13.04.2017 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових, власниками яких є держава» (далі - наказ Міненерговугілля від 13.04.2017 № 271).

Пунктом 1 Наказу визначено Департамент нафтогазового комплексу ( ОСОБА_8 ) відповідальним структурним підрозділом за виконання вимог Постанови КМУ № 95, зокрема приведення договірних відносин із операторами газорозподільних систем щодо використання газорозподільних систем або їх складових, власником яких є держава у відповідність до вимог Примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженого Постановою КМУ № 95 та здійснення контролю за дотриманням умов таких договорів.

Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 85, ч. 4 ст. 114 Конституції України постановою Верховної Ради України від 14.04.2016 № 1097-VIII ОСОБА_4 призначено на посаду Міністра енергетики та вугільної промисловості України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністр як керівник міністерства, зокрема, очолює міністерство, здійснює керівництво його діяльністю; визначає пріоритети роботи міністерства та шляхи виконання покладених на нього завдань; в межах компетенції організовує та контролює виконання міністерством Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Перебуваючи на посаді Міністра енергетики та вугільної промисловості України, постійно виконуючи функції представника влади та організаційно-розпорядчі функції, згідно примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_4 був службовою особою.

Згідно з Положенням про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом президента України №382/2011 від 06.04.2011, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (надалі - Міненерговугілля) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міненерговугілля України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Відповідно до Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 208 Міненерговугілля є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міненерговугілля є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному, нафтогазовому та нафтогазопереробному комплексах (паливно-енергетичний комплекс), а також забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики та теплопостачання.

Відповідно до підпунктів 25, 27 пункту 4 вищезазначеного Положення Міненерговугілля відповідно до покладених на нього завдань вело облік об`єктів державної власності, що належали до сфери управління Міненерговугілля, здійснювало контроль за їх ефективним використанням та збереженням, а також здійснювало, управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації.

Приблизно у період з 10.03.2017 по 14.10.2017 ОСОБА_4 під час здійснення заходів щодо укладення з операторами ГРС договорів експлуатації ГРС та їх складових неналежним чином виконав свої службові обов`язки щодо організації роботи Міненерговугілля, здійснення контролю виконання Міністерством Конституції, законів України, актів Кабінету Міністрів України, через несумлінне ставлення до них, що призвело до спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Так, під час укладання господарсько-правових договорів експлуатації з операторами ГРС уповноважена службова особа Міненерговугілля мала керуватись вимогами Господарського кодексу України, Постанови КМУ № 95, наказу Міненерговугілля від 13.04.2017 № 271, та Порядку ведення договірної роботи в Міненерговугілля, які полягали у наступному:

- за змістом ст. 179 ГК України умови Примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженого Постановою КМУ

№ 95, могли бути змінені сторонами лише за взаємною згодою;

- вимоги наказу Міненерговугілля від 13.04.2017 № 271 зобов`язували привести договірні відносини з операторами ГРС щодо використання газорозподільних систем або їх складових, власником яких є держава, у відповідність до вимог Примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженого Постановою КМУ № 95, тобто - виключали можливість надавати від імені Міненерговугілля згоду на зміну умов цього Примірного договору.

Отже, оскільки Міненерговугілля як сторона договорів експлуатації ГРС та їх складових не надавала згоди на зміну умов «Примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових», затвердженого постановою КМУ № 95, і позбавила відповідним наказом уповноважених службових осіб як представників Міністерства повноважень на надання такої згоди, то:

- умови договорів експлуатації ГРС та їх складових, укладених з операторами ГРС, мали відповідати умовам зазначеного Примірного договору і не могли бути змінені;

- отримавши від іншої сторони протокол розбіжностей до договору експлуатації ГРС та їх складових, уповноважена службова особа мала спільно з Департаментом бюджетного фінансування та звітності, безпосередньо підпорядкованим ОСОБА_4 . Департаментом правового забезпечення, Сектором з питань запобігання та виявлення корупції Міненерговугілля забезпечити здійснення підпорядкованим йому Департаментом заходів із врегулювання розбіжностей, проте не змінюючи умови зазначеного Примірного договору.

Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 розумів, що охоронювані законом державні інтереси полягали у безумовному виконанні Міненерговугілля та операторами ГРС:

- вимог ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та підпунктів 25, 27 п. 4 Положення про Міненерговугілля, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 208, щодо ефективного використання газорозподільних систем та їх складових як об`єктів державної власності;

- вимог ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», постанови КМУ № 95 щодо укладення договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових в редакції затвердженого цією постановою Примірного договору та повного і своєчасного виконання їх умов сторонами, зокрема здійснення відрахувань плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі, та надходження їх до Державного бюджету України.

Проте 10.03.2017 за № 01/31-20290 на підставі ст. ст. 244-246, 247-249 Цивільного кодексу України Міністр Міненерговугілля ОСОБА_4 , неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки щодо організації роботи Міненерговугілля та визначення шляхів виконання покладених на міністерство завдань, через несумлінне ставлення до них, видав довіреність, якою доручив директору Департаменту нафтогазового комплексу Міненерговугілля ОСОБА_8 представляти інтереси Міністерства перед юридичними особами з питань, що пов`язані з укладанням та підписанням від імені Міненерговугілля з операторами газорозподільних систем Додаткових угод про розірвання Договорів про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва та Договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» від 21.02.2017 № 95.

Для цього Міністр Міненерговугілля ОСОБА_4 від імені Міністерства енергетики та вугільної промисловості України надав ОСОБА_8 , як представнику Міненерговугілля право, зокрема, підписувати відповідні правочини з операторами газорозподільних систем, визначаючи всі істотні умови, а також, за необхідності, укладати та підписувати додатки до таких правочинів, додаткові угоди, акти. Проводити будь-які необхідні переговори та узгодження, вирішувати виникаючі спірні питання, а також вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень.

Таким чином в порушення зазначених вище вимог законодавства цією довіреністю ОСОБА_4 фактично надав повноваження директору Департаменту нафтогазового комплексу Міненерговугілля ОСОБА_8 визначати та змінювати істотні умови Примірного договору, затвердженого Постановою КМУ № 95.

24.05.2017 ОСОБА_8 , діючи на підставі довіреності Міністра Міненерговугілля від 10.03.2017 № 01/31-20290, підписав по два примірники додаткових угод до договорів 2012-2013 років «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва» щодо його приведення до вимог примірного договору експлуатації газорозподільчих систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №188) (далі - Додаткові угоди, Договори експлуатації) та у той же день скерував їх до ПАТ «Вінницягаз», ПАТ «Волиньгаз», ПАТ «Гадячгаз», ПАТ «Дніпрогаз», ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Донецькоблгаз», ПАТ «Житомиргаз», ПАТ «Закарпатгаз», ПАТ «Запоріжгаз», ПАТ «Тернопільміськгаз», ПАТ «Івано-Франківськгаз», ПАТ «Київоблгаз», ВАТ «Кіровоградгаз», ПАТ «Коростишівгаз», ПАТ «Кременчукгаз», ПАТ «Лубнигаз», ПАТ «Луганськгаз», ПАТ «Криворіжгаз», ПАТ «Львівгаз», ПАТ «Миколаївгаз», ПАТ «Полтавагаз», ПАТ «Рівнегаз», ПАТ «Сумигаз», ПАТ «Тернопільгаз», ПАТ «Тисменицягаз», ПАТ «Харківгаз», ПАТ «Харківміськгаз», ПАТ «Херсонгаз», ПАТ «Хмельницькгаз», ПАТ «Черкасигаз», ПАТ «Чернігівгаз», ПАТ «Шепетівкагаз», ПАТ «Уманьгаз», ПАТ «Чернівцігаз», ПАТ «Мелітопольгаз» для підписання других примірників та відповідне їх скерування до Міненерговугілля.

02.06.2017 ОСОБА_8 , на підставі довіреності Міністра Міненерговугілля від 10.03.2017 № 01/31-20290, підписав по два примірники договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових (далі - Договори експлуатації), які скерував до АТ «Одесагаз» та ПАТ «Маріупольгаз» для підписання та повернення других примірників до Міненерговугілля.

Пунктом 15 зазначених Додаткових угод і Договорів експлуатації визначалось, що оператори газорозподільних мереж щороку здійснюють відрахування плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі та обліковується на балансі оператора, у розмірі 10 (десяти) відсотків його залишкової балансової вартості.

На виконання зазначених вище вимог чинного законодавства та умов договору операторами газорозподільних мереж: АТ «Одесагаз», ПрАТ «Шепетівкагаз» та ПрАТ «Тернопільміськгаз» підписано запропоновані договори та розпочато здійснення плати за експлуатацію газорозподільних систем або їх складових.

Проте, ОСОБА_8 , реалізуючи надані йому зазначеною довіреністю Міністра повноваження, фактично звільнюючи операторів ГРС від обов`язку здійснювати оплату за експлуатацію державного майна, підписав інші 34 Договори експлуатації з боку операторів ГРС із протоколами розбіжностей, зміст яких не відповідав умовам зазначеного вище Примірного договору.

Так, відповідно до змісту зазначених протоколів розбіжностей «в редакції Оператора» до пункту 15 Договорів експлуатації додані положення, за якими передбачені цим пунктом відрахування здійснюються за умови включення таких платежів до структури тарифу на розподіл природного газу та в обсязі, встановленому тарифом. Оператор на протязі 30 днів з моменту підписання цього договору, зобов`язаний звернутися до НКРЕКП з відповідною заявою про включення плати за право експлуатації державних газорозподільних систем або їх складових до структури тарифу на розподіл природного газу.

В протоколах розбіжностей зазначалось, що вони прийняті Сторонами в редакції Оператора.

Отже змістом цих протоколів розбіжностей в редакції Операторів:

- встановлювались додаткові умови та залежності щодо здійснення Операторами оплати за експлуатацію державного майна, а це не відповідає та суперечить умовам Примірного договору, отже порушує вимоги наказу Міненерговугілля від 13.04.2017 № 271;

- зачіпається виключна сфера діяльності НКРЕКП, яка:

- не є стороною Договорів експлуатації, отже на неї не могли бути покладені обов`язки з виконання будь-яких умов цих договорів;

- здійснює таку діяльність відповідно до вимог окремих законодавчих актів, а будь-який вплив чи втручання в цю діяльність перебуває поза межами компетенції Міненерговугілля чи операторів ГРС.

Таким чином прийняття положень протоколів розбіжностей в редакції операторів ГРС в порушення вимог наказу Міненерговугілля від 13.04.2017 № 271 та всупереч умовам Примірного договору ставило здійснення оплати за експлуатацію державного майна в такі умови і залежності, які фактично звільняли Операторів від цього обов`язку на шкоду охоронюваним законом державним інтересам.

У свою чергу ОСОБА_4 , неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки щодо організації роботи Міненерговугілля, здійснення контролю виконання Міністерством Конституції, законів України, актів Кабінету Міністрів України, не організував роботу структурних підрозділів Міністерства, у тому числі безпосередньо підпорядкованого йому Департаменту правового забезпечення у такий спосіб, який би забезпечував обов`язкове візування проєктів договорів та узгодження розбіжностей із залученням цього Департаменту, а у подальшому не забезпечив та не здійснив контроль за виконанням Міністерством вимог ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та підпунктів 25, 27 п. 4 Положення про Міненерговугілля, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 208, щодо ефективного використання газорозподільних систем та їх складових як об`єктів державної власності, та вимог ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», постанови КМУ № 95 щодо укладення договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових в редакції затвердженого цією постановою Примірного договору та повного і своєчасного виконання їх умов сторонами, зокрема здійснення відрахувань плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі, та надходження їх до Державного бюджету України.

Зазначені дії та бездіяльність ОСОБА_4 уможливили укладення від імені Міненерговугілля договорів експлуатації державних ГРС та їх складових із протоколами розбіжностей в редакції операторів ГРС, що призвело до подальшого нездійснення такими операторами плати за експлуатацію газорозподільних систем у розмірі 10% залишкової балансової вартості державного майна, тобто до завдання шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Загалом через нездійснення цими операторами ГРС плати за експлуатацію газорозподільних систем у розмірі 10% залишкової балансової вартості державного майна розрахункова сума недоотриманих державою в особі Міненерговугілля бюджетних грошових коштів за період із травня 2017 по грудень 2020 року склала 1 485 561 377,29 грн., чим державним інтересам завдано шкоду на зазначену суму, тобто тяжкі наслідки.

01.02.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 367 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Таким чином, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п. 1, 3-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме.

Так, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує положення п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних матеріалах даних, а саме із: звіту № 01-21 за результатами проведеної оцінки виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», яким надано негативну оцінку діяльності Міністерства щодо виконання вимог зазначеної постанови, встановлено розрахункову суму недоотриманих бюджетом надходжень за період із травня 2017 року по грудень 2020 року в розмірі 1 млрд. 550 млн. грн.; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 - директора Департаменту з регулювання відносин у нафтогазовій сфері НКРЕКП, яка надала ґрунтовні показання щодо обставин включення у тариф витрат пов`язаних із використання газорозподільних систем або їх складових, зокрема щодо законних підстав для прийняття такого рішення членами НКРЕКП за зверненнями операторів ГРМ; висновку експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 25.05.2021 № 50/7, якою розрахункова сума недоотриманих державою в особі Міненерговугілля України бюджетних коштів, яка встановлена у звіті № 01-21 за результатами проведеної оцінки виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», документально підтверджується у розмірі 1 488 645 641, 22 грн.; довіреністі Міністра Міненерговугілля України ОСОБА_4 від 10.03.2017 № 01/31-2090 виданою на ім`я представника Міненерговугілля ОСОБА_8 , якою надав широкі повноваження останньому, зокрема: зокрема, підписувати відповідні правочини з операторами газорозподільних систем, визначаючи всі істотні умови, а також, за необхідності, укладати та підписувати додатки до таких правочинів, додаткові угоди, акти. Проводити будь-які необхідні переговори та узгодження, вирішувати виникаючі спірні питання, а також вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 - голова НКРЕКП, яка надала ґрунтовні показання щодо обставин включення у тариф витрат пов`язаних із використання газорозподільних систем або їх складових, зокрема щодо законних підстав для прийняття такого рішення членами НКРЕКП за зверненнями операторів ГРМ; висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», яким підтверджено, що затвердження Урядом Типового договору оренди газорозподільних систем буде можливим у разі зняття заборони на передачу такого майна в оренду і визначення на рівні закону особливостей щодо уповноваження Уряду затверджувати такий договір. Крім того, зроблено висновок про те, що проект постанови відповідає Конституції України; висновку Державної аудиторської служби України від 26.10.2022, якими підтверджено встановленні збитки державному бюджету України та встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства під час виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових»; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 - директор Департаменту правового забезпечення Міненерговугілля, яка надала ґрунтовні показання щодо обставин підписання договорів та протоколів розбіжностей до них, порядку погодження зазначених договорів у Департаменті; інших доказів у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні за ч ч. 2 ст. 367 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 367 КК України, особу підозрюваного, його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному залишати з 23 год. до 6 год. місце свого проживання: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні № № 0000160;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177-179, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання cтаршого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному залишати з 23 год. до 6 год. місце свого проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці в межах строків досудового розслідування, тобто до 1 квітня 2023 року, та покласти процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, тобто до 1 квітня 2023 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні № № 0000160;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1