Провадження №1-кп/369/1514/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

за участю представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України

встановив:

16.01.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000485 від 03.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Прокурор ОСОБА_4 підтримав думку прокурора ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подав скаргу на необгрунтованість підозри ОСОБА_10 з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 340 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про поверенення обвинувального акту прокурору з підстав вчинення слідчих дій у закінченому кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали позицію адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 підтримала думку прокурорів.

Прокурор ОСОБА_3 з приводу скарги адвоката ОСОБА_6 заперечував, повідомив, що належний розгляд вказаної скарги з огляду на стадію підготовчого судового засідання не можливий, оскільки вимагає дослідження певних документів, які суду сторонами не надавались. Крім того повідомив, що сторона захисту не надала суду жодних даних в чому саме обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. З огляду на викладене просив відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як передбачено п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" (Abramyan v. Russia) від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" N 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.99 у справі "ПелісьєтаСассі проти Франції", п. 52).

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" (Mattoccia v. Italy)від 25 липня 2000 року.

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Проте, направлений до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 вказаним вимогам не відповідає.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, що будучи службовою особою, діючи з прямим єдиним умислом, вільно зловживаючи повноваженнями судді, переслідуючи нелегітимні цілі, прикриваючись вимогами закону, усвідомлюючи, що незаконне притягнення до адміністративної відповідальності та призначення найсуворішого виду адміністративного стягнення сприятиме залякуванню громадян щодо дальшої організації і проведення мітингів та демонстрацій на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України (Євромайдану) в місті Києві та інших регіонах України, за відсутності доказів та обставин, що обтяжують відповідальність особи, попри вимоги ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП 25.01.2014 після 11:30 (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, розташованого за адресою: вул. І. Сергієнка, З, м. Київ, будучи впевненим, що ОСОБА_12 брав участь у демонстраціях, ухвалив постанову в судовій справі № 755/1158/14-п про визнання ОСОБА_12 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та незаконно призначив найбільш суворий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією вказаної статті, а саме позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців, тим самим довів свій єдиний прямий умисел до кінця та вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

Крім того ОСОБА_8 , будучи службовою особою, діючи з прямим єдиним умислом, свавільно зловживаючи повноваженнями судді, переслідуючи легітимні цілі, прикриваючись вимогами закону, усвідомлюючи, що законне притягнення до адміністративної відповідальності та призначення найсуворішого виду адміністративного стягнення сприятиме залякуванню громадян щодо подальшої організації і проведення мітингів та демонстрацій підтримку європейського вектора зовнішньої політики України (Євромайдан) в місті Києві та інших регіонах України, за відсутності доказів та обставин, що обтяжують відповідальність особи, попри вимоги ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, 25.01.2014 після 09.30 (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, розташованого за адресою: вул. І. Сергієнка, 3, м. Київ, будучи впевненим, що ОСОБА_11 брала участь у демонстраціях, ухвалив постанову в судовій справі № 755/1143/14-п про визнання ОСОБА_11 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та незаконно призначив найбільш суворий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією вказаної статті, а саме позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців, тим самим довів свій єдиний прямий умисел до кінця та вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України (Євромайдан) в місті Києві та інших регіонах України.

В той же час в обвинувальному акті як потерпіла зазначена лише ОСОБА_11 , відомостей про те, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є також ОСОБА_12 та його анкетних відомостей обвинувальний акт не містить.

Крім того суд звертає увагу, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України було порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 р., положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення стверджується, що 29.12.2013 старшим інспектором ДПС 2 взводу роти з обслуговування СП ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 складено завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт, який у подальшому передано до ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві та до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що 29.12.2013 під час несення служби згідно з дислокацією на СП 501 по вулиці Богатирській, 32 в м. Києві близько 13:39 рухалася колона автомобілів із символікою Євромайдану. Також 29.12.2013 інспектором ДПС 2 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшим прапорщиком міліції ОСОБА_13 складено завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт, який у подальшому передано до ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві та до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що 29.12.2013 під час несення служби згідно з дислокацією на СП 501 по вулиці Богатирській, 32 в м. Києві близько 13:39 рухалася колона автомобілів із символікою Євромайдану.

Таким чином, фактично, в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення злочину іншими особами, які не є обвинуваченими по даному провадженню, відсутні й відомості про виділення провадження відносно цих осіб в окреме провадження, або інформація про наявність щодо них прийнятого процесуального рішення прокурором або судом, що є порушенням також вимог ст.ст. 291, 337 КПК України.

За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

В зв`язку з поверненням обвинувального акту інші клопотання учасників заявлені в межах підготовчого судового засідання суд залишає без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 110, 290, 291, 293, 314, 369-372, 374, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000485 від 03.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1