Справа 556/546/23
Номер провадження 1-кс/556/123/2023
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

15.03.2023 .

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець, в режимі відеоконференції, заяву представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_7 у якої перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України,-

Встановив:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження, внесене 19.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2023 року, справу для розгляду передано судді ОСОБА_7 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2023 року призначено підготовче судове засідання на 06 березня 2023 року на 10 год.

В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який представляє інтереси потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявив письмове клопотання про відвід судді ОСОБА_7 .

Свою заяву адвокат ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що Володимирецький районний суд Рівненської області утворений з порушенням конституційної норми права, передбаченої п.23 ст.106 Конституції України, всупереч вимогам закону суд не має статусу органу державної влади. Отже, функціонування Володимирецького районного суду Рівненської області є незаконним, відтак, не заслуговує на довіру розгляд цієї справи суддею, яка перебуває на посаді судді цього суду. За таких обставин відсутні гарантії того, що суддя може розглядати справи безсторонньо і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Обвинувачений, його захисник, потерпілі та їх представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_7 належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви про відвід, однак в судове засідання не з`явилася.

А як зазначено в ст.81 КПК України, участь учасників кримінального провадження у судовому засіданні при вирішенні питання про відвід не є обов`язковою.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо заявленого відводу, вказуючи, що відсутні підстави, визначені ст.75 КПК України для задоволення заяви про відвід. Даний відвід є безпідставним, необґрунтованим, заявлений з метою затягування кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши наведені на обґрунтування заяви про відвід доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р, "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 9 січня 2013 року.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України, визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте, всупереч вказаному, заявником не наведено будь - яких доводів, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_7 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії» (заява № 10486/83) від 24 травня 1989 року, «Мироненко і Мартенко проти України» (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р. зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдт проти Данії», вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Згідно з п.п.28, 29, 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр проти України» (заява №16695/04) від 15 липня 2010 року відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії (Fey v. Austria,)" від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 і 30, Series A, no.255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v.United Kingdom)" , від 10 червня 1996 року, п.38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", п.43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно oбґрунтованими (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland)", п.44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v.Italy)", від 7 серпня 1996 року, п.58 Reports of Judgments and Decisions,1996-III). Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. У даній ситуації, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, у ракурсі наведеного, у заяві не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_7 щодо учасників або обставин при розгляді матеріалів кримінального провадження №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, які б унеможливлювали розгляд кримінального провадження вказаною суддею та викликали необхідність її відводу.

Заявлений відвід зводиться до твердження адвоката, що суддя ОСОБА_7 не має правових підстав здійснювати повноваження судді, оскільки, на його думку, Володимирецький районний суд Рівненської області створений та функціонує у незаконний спосіб.

Проте, таке твердження адвоката ОСОБА_6 не дає підстав стверджувати про упередженість судді при розгляді зазначеного кримінального провадження і відповідно до норм КПК України не є підставою для її відводу.

Водночас, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Преамбулою Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) установлено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 1 цього ж Закону визначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Володимирецький районний суд Рівненської області утворений та діє відповідно до норм Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Отже, суд вважає, що обставини, зазначені представником потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , не є підставами для відводу судді ОСОБА_7 , що передбачені ст. 75 КПК України, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.75,76, 80, 81 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000097 від 19.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1