УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі за засобом відеофіксації клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимира, Волинської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, не судимий, не одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В:
14.12.2022 року до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за наступних обставин, зокрема керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, і в подальшому 14 жовтня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, з метою приховування своєї протиправної діяльності та уникнення викриття, з метою подальшого збуту незаконно передав ОСОБА_7 , який не був обізнаний про його протиправну діяльність, порошкоподібну речовину, загальною вагою 0,1273 гр., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0876 г., і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Того ж дня, близько 09 години, 45 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , передав отриману за вказаних вище обставин психотропну речовину ОСОБА_8 , який в свою чергу передав йому в якості оплати за неї грошові кошти в сумі 200 грн. призначенні ОСОБА_6 ..

Крім того, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу, повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, і в подальшому, 08 листопада 2022 року, близько 16 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, перебуваючи неподалік від місця свого проживання, а саме біля будинку АДРЕСА_4 , незаконно збув ОСОБА_8 порошкоподібну речовину загальною масою 0,4401, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,3298 г. і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, продавши її останньому за ціною 700 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу, повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, і в подальшому, 11 грудня 2022 року, близько 11 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_5 , незаконно збув ОСОБА_8 порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, продавши її останньому за ціною 500 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу, діючи повторно, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та зберігав її з метою збуту за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_5 .

Однак, вищевказану порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, 13 рудня 2022 року, о 09 годині 15 хвилин, було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку.

Вказані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та прокурором об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000592 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

13 грудня 2022 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання в тому числі і позбавлення волі на строк від шести до десяти років, під впливом отримання якого в майбутньому, в останнього можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характеризуючи обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний підтвердив свою причетність до інкримінованої підозри, зазначив, що офіційно не працевлаштований, підробляв приватним чином водієм спецтехніки, проживає з матір,ю, яка хвора та потребує допомоги, а також сестрою, яка є інвалідом першої групи, тому просив у задовленні клопотання відмовити та обрати відносно запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваного, також заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи недоведеностю та необґрунтованістю вказаних у клопотанні ризиків, просив врахувати обставини щодо стану здоров,я матері та сестри його підзахисного, позиції останнього, який не намагається уникнути відповідальності, не має наміру переховуватись від органів слідства та суду та обрати більш м,який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.
Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
На підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані:
-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань ;
-Протокол допиту підозрюваного;
-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;
-Протокол обшуку;
-Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
-Протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу проведення оперативної закупки;
-Висновок експерта;
-Протокол дослідження інформації;
-Протокол огляду предметів.
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
ОСОБА_6 не заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, вважається особою не судимою, зі слів проживає з матір,ю та сестрою, яка є інвалідом першої групи за адресою: АДРЕСА_2 , постійне місце реєстрації по АДРЕСА_1 у колишньої дружини, офіційно не працевлаштований, отже не має постійного та законного джерела прибутку, розлучений, має заборгованість по сплаті аліментів, що свідчить про невиконання обов`язку утримання дитини. Крім того, відносно ОСОБА_6 в провадженні Володимир-Волинського міського суду перебуває кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення також у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує ті обставини, що інкриміноване правопорушення передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі строком до десяти років, при цьому органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не встановлено коло осіб причетних до вчинення вказаного злочину, не зібрані докази, не допитані свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Наведені стороною захисту та підозрюваним обставини щодо наявності матері та сестри інваліда, які потребують сторонньої допомоги ОСОБА_6 не спростовують наведених ризиків, оскільки ці обставини не завадили останньому вчиняти інкриміновані правопорушення тривалий час.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Визначаючи розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує характер, обставини, спосіб вчинення кримінальних правопорушень за яким підозрюється особа, наявність ризиків, дані, що характеризують ОСОБА_6 , та вважає можливим визначити заставу, в розмірі передбаченому вимогами ч.5 ст.182 КПК України, а саме 187880 грн., що дорівнює 70 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі внесення застави, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрювану обов`язки визначені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 10 лютого 2023 року включно.
Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 187880 грн., що дорівнює 70 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та в разі її внесення покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

2) не відлучатися із міста Володимир Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Ухвала діє до 10 лютого 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_9