1Справа № 335/357/23 1-кп/335/444/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № № 0000520 відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Дагестан, Табасарського району, с. Пилиг, табасаранця, громадянина Російської Федерації, що має вищу освіту, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у березні 2022 року за невстановлених під час досудового розслідування обставин, будучи громадянином Російської Федерації, з метою отримання права на перебування на території України, придбав у невідомого чоловіка підроблену тимчасову посвідку на «постійне проживання» серії ЗП номер НОМЕР_1 від 22.02.2013 на своє ім`я.

У подальшому, з метою отримання індивідуального податкового номеру та обміну вищевказаної тимчасової посвідки на «постійне проживання» на посвідку у вигляді пластикової картки, ОСОБА_5 14 вересня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 90, достовірно знаючи, що він не отримував у встановленому законом порядку посвідку на «постійне проживання» на території України та що цей документ є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, пред`явив працівникам Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області вказану завідомо підроблену тимчасову посвідку «на постійне проживання» серії ЗП номер 1528/40552 від 22.02.2013, видану на його ім`я.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-22/14936-ДД від 13.12.2022 відбиток круглої гербової печатки «ДЕРЖАВНА МІГРАЦІЙНА СЛУЖБА УКРАЇНИ 23.37.1» у бланку тимчасової посвідки «на постійне проживання» серії НОМЕР_2 дата видачі 22.02.2013, нанесено не круглою гербовою печаткою: «ДЕРЖАВНА МІГРАЦІЙНА СЛУЖБА УКРАЇНИ 23.37.1», відбиток якої міститься у графі №1 «Державна міграційна служба» у реєстрі виданих печаток та штампів Приморського РС УДМС України в Запорізькій обл., що наданий в якості порівняльного матеріалу.

Вищезазначені дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 09.01.2023 року між прокурором Вознесенської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, згідно якої ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, які викладені в письмовому повідомленні про підозру від09.01.2023 року та п. 1 угоди і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззаперечного визнання вини.

Сторони в угоді погодили покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримала угоду, яка підписана між обвинуваченим та прокурором, та просила її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладеної угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості судом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що угода підписувалася у йогоприсутності, порушень вимог КПК при її укладанні не було, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд доходить наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваного у проведенні розслідування.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає санкції ч. 4 ст. 358 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, та вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Крім того, сторони кримінального провадження у судовому засіданні підтримали укладену угоду в повному обсязі та наполягали на її затвердженні в даному судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню були проведені судово-технічна експертиза за експертною спеціальністю - дослідження реквізитів документів; дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів № СЕ-19/108-22/11797-ДД від 30.09.2022 року та судово-технічна експертиза за експертною спеціальністю - дослідження реквізитів документів; дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів№ СЕ-19/108-22/14936-ДД від 13.12.2022 року, які покладено в основу обвинувачення, то процесуальні витрати в загальній сумі 6607 грн. 30 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09.01.2023 року, що укладена між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000520 від 14.09.2022 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово-технічної експертизи за експертною спеціальністю - дослідження реквізитів документів; дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів № СЕ-19/108-22/11797-ДД від 30.09.2022 року у розмірі 2831 гривень 70 копійок та судово-технічної експертизи за експертною спеціальністю - дослідження реквізитів документів; дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів№ СЕ-19/108-22/14936-ДД від 13.12.2022 року у розмірі 3775 гривень 60 копійок у кримінальному провадженні №. № 0000520.

Речові докази:

-Спеціальний пакет експертної служби № 3063743, до якого упаковано бланк тимчасової посвідки «на постійне проживання» серії НОМЕР_2 , реєстр виданих печаток та штампів Приморського РС УДМС України в Запорізькій області, що передано до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області -знищити.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1