Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2214/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 08.05.2023 року,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м .Житомира від 13 березня 2023 року застосовано запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_6 до 08.05.2023 року включно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, не має постійного доходу, має судимість та з 23.02.2023 року перебував у розшуку. Підставою для застосування запобіжного заходу також є існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання або особисте зобов`язання.

Зазначає, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено, а судом не встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку захисту, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які допустимі докази, які би вказували на вчинення підозрюваним саме інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначає, що діяння вчинене ОСОБА_6 містить інший склад злочину, а саме заподіяння тяжких тілесних ушкодження.

Вказані обставини щодо необґрунтованості повідомлення про підозру не були належним чином оцінені слідчим суддею, що призвело до помилкового застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що судом не враховано доводи сторони захисту про порушення порядку виклику підозрюваного до слідчого, що в подальшому стало приводом для оголошення в розшук ОСОБА_6 , та порушення порядку вручення підозри.

Крім того, судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні батька інваліда.

Вважає, що обраний щодо підозрюваного запобіжний захід не відповідає ступеню встановленого ризику у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_6 у вчиненні, кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на даній стадії досудового розслідування, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі: протоколом огляду місця події від 21.02.2023 року; протоколом огляду місця подій від 21.02.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22.02.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про те, що на даній стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковано не вірно, судом апеляційної інстанції, на стадії розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть бути перевірені всебічно, повно та об`єктивно, оскільки на цій стадії суд обмежений у наданні оцінки доказам та лише перевіряє чи є підозра обґрунтованою.

Вручення підозри батьку ОСОБА_6 узгоджується з вимогами ч.2 ст. 135, ч.1 ст. 278 КПК України.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є усклдненим.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки.

Слідчим суддею враховано, крім тяжкості злочину та можливості призначення суворого покарання, в разі визнання ОСОБА_6 винним, також його сімейний стан, а саме відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, оскільки він не працює, розлучений, дані про його особу, те що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі пов`язаних з насильством, знаходженням у судах інших кримінальних проваджень щодо нього, перебування його у розшуку.

Доводи про незаконність зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку ОСОБА_6 не є предметом розгляду у вказаній справі, а тому апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку цьому рішенню і для його оскарження існує інший порядок, визначений ст. 303 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, на час розгляду клопотання, згідно вимог ст.194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

Доводи захисника про участь у судовому розгляді слідчого, який на думку захисника не є учасником судового розгляду не дає підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не є таким порушенням, що перешкодило чи могло перешкодити прийняттю законного та обґрунтованого рішення слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 08.05.2023 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: