Провадження № 1-кс/537/84/2023
Справа № 537/468/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

установив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, відповідно до вимог якої прохає поновити строк подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497; постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497 від 15.07.2021 скасувати як передчасну та необґрунтовану.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що в провадженні дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000497, внесене до ЄРДР 15.07.2021 за заявою скаржника про спричинення йому тілесних ушкоджень за ч.1 ст. 125 КК України. Скаржник зазначає, що в ході досудового розслідування його не було визнано потерпілим та не допитано про обставини справи. Крім того не було проведено судово медичну експертизу, згідно якої у скаржника не виявлено тілесні ушкодження. 26.01.2023 ОСОБА_3 отримав постанову дізнавача від 30.07.2021 про закриття кримінального провадження, зі змісту якої вбачається, що експертизу по справі не було проведено з тих причин, що заявник не з`являвся на виклики дізнавача. Скаржник зазначає, що ніяких викликів від дізнавача він не отримував, від органів досудового розслідування не ухилявся. Натомість, як вважає скаржник, дізнавачем не було виконано ніяких дій, направлених на встановлення істини по справі. ОСОБА_3 зазначає, що у своїй заяві чітко вказував на сусіда по будинку, який напав на нього з ножем та намагався вбити. Однак, замість того щоб допитати вказану особу та свідків вказаної події, дізнавач вирішив закрити кримінальне провадження. За викладених обставин скаржник і звернувся до слідчого судді з даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі з підстав у ній зазначених.

Дізнавач СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши наявні матеріли поданої скарги та матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000497 від 15.07.2021 скаржник отримав 26.01.2023.

Відповідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Таким чином, строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно вимог ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Так, слідчим суддею достовірно встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального правопорушення внесеного 30.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497, правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2021 за заявою ОСОБА_3 внесено відомості такого змісту: «15.07.2021 року надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що 07.07.2021 року за адресою: м. Кременчук, вул.. Л-та Дніпрова, 82 невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_3 ».

Постановою дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 кримінальне провадження №0000497 від 15.07.2021 закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000497, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не було вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили.

Так, дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що в рамках даного кримінального провадження всіх необхідних слідчих дій проведено не було. В матеріалах кримінального провадження №0000497 міститься лише: витяг з ЄРДР, заява про вчинення кримінального правопорушення; рапорт старшого інспектора чергового ВП №1 ОСОБА_5 , постанова про призначення судово медичної експертизи та постанова про закриття кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, судово медична експертиза проведена не була у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про явку до дізнавача з метою отримання постанови на проходження СМЕ та доручення медичної документації до матеріалів кримінального провадження, не з`явився, тому дізнавач прийшов до висновку, що останній не бажає підтримувати сторону обвинувачення.

Однак, згідно змісту скарги та пояснень, наданих скаржником в судовому засіданні, ОСОБА_3 не отримував від дізнавача викликів про необхідність явки з метою отримання постанови про призначення експертизи. Досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000497 не містять відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про необхідність явки до дізнавача з метою отримання постанови про призначення судово медичної експертизи.

Окрім того, дізнавачем в ході досудового розслідування не було допитано особу, на яку вказує ОСОБА_3 , та яка спричинила останньому тілесних ушкоджень.

Також, при винесені оскаржуваної постанови дізнавач СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 не посилається на жодний доказ, здобутий в ході досудового розслідування, який би міг спростовувати чи підтвердити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Отже з матеріалів кримінального провадження №0000497 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення.

Також в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження не містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як слідує з положень ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні з розгляду скарги не було встановлено доказів, які б підтверджували, що обставини даного кримінального провадження досліджено всебічно та повно, в зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що постанову про закриття кримінального провадження винесено передчасно, без наявності для того законних та обґрунтованих підстав.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000497 від 15.07.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 10.04.2023 о 13.00 год.