Справа № 141/182/17
Ухвала

Іменем України

"04" січня 2023 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі колегії суддів:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000344 від 21 жовтня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибережне Оратівського району Вінницької області, українця, проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

встановив:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000344 від 21 жовтня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України у якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

16.12.2022 року від прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2022 року закінчується 19 січня 2023 року, кримінальне провадження ще не завершене, за інкриміновані ОСОБА_5 особливо тяжкі злочини , у разі визнання його винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про те, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України є доведеними, вони не зменшилися та не зникли, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подане клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечили.

Потерпіла ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) підтримала подане клопотання.

Розглянувши клопотання сторін кримінального провадження, заслухавши їх думки, суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України які відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим йому загрожує за санкцією найбільш тяжкого злочину позбавленням волі на тривалий строк або на довічний термін, що було враховано при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні його строку, на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, зокрема обвинувачений з огляду на санкції статті обвинувачення зможе переховуватись від суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, до затримання не мав стійких соціальних зв`язків, що дає суду підстави дійти висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінальних правопорушень, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,178,183,199,331,369,370,392 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Прибережне Оратівського району Вінницької області, українцю, проживаючому по АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000344 від 21 жовтня 2016 року, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, терміном на 60 (шістдесят днів), до 04 березня 2023 року включно.

Копію ухвали направити обвинуваченому, прокурору, потерпілій, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.01.2023 .

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3