Справа №560/153/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця у режимі відеоконференції з Рівненським районним судом Рівненської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000166 від 02 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миляч Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , відповідно до наказу №67к начальника Рівненської митниці Державної фіскальної Служби України від 11 грудня 2014 року призначений на посаду головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС України в Рівненській області.
Будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_5 , відповідно до посадової інструкції, яка затверджена начальником Рівненської митниці Державної фіскальної служби України 02 грудня 2014 року, здійснював функції представника влади та службової особи, уповноважений на здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, інших предметів, які переміщуються через митний кордон України, при цьому повинен був додержуватись Конституції України, Митного кодексу України та інших законодавчих актів з питань митної справи, здійснювати нарахування податків, зборів, інших платежів, зобов`язаний контролювати повноту їх стягнення, організовував проведення митного огляду товарів, здійснювати контроль за правильністю визначення митної класифікації товарів, здійснювати вилучення предметів (товарів), що є безпосереднім порушенням митних правил, необхідних для розгляду справи про порушення митних правил, здійснював заходи щодо виявлення контрабанди та порушення митних правил, а при виявленні фактів порушень мав право складати протоколи встановленої форми, був зобов`язаний вживати заходів щодо затриманню предметів контрабанди та порушення митних правил, мав право оформлювати відповідні документи митного контролю, перевіряти відповідність поданих до митного контролю документів, повинен був здійснювати контроль за правильністю визначення митної вартості товарів при проведенні процедур митного контролю і митного оформлення із застосуванням митної декларації, мав право прийняти рішення про пропуск чи відмову в пропуску товарів через митний кордон України.
Разом із тим, ОСОБА_5 , у порушення вимог ст.ст. 2, 22, 24 Закону України "Про запобігання корупції", діючи всупереч інтересам служби, своєї посадової інструкції, перебуваючи при виконанні службових обов`язків головного державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці Державної фіскальної служби України в Рівненській області, здійснюючи митний контроль та митне оформлення переміщуваних на митну територію України товарів пасажирами поїзду сполученням місто Горинь Республіки Білорусь місто Здолбунів Рівненської області, України, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи в тамбурі поїзда, який знаходився на залізничній станції у селі Удрицьк Сарненського (колишнього Дубровицького) району Рівненської області близько 13 год. 37 хв. 20 грудня 2015 року, із метою незаконного збагачення, висунув прохання та отримав від громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1200 гривень за безпроблемне ввезення із Республіки Білорусь на територію України товарів для власного споживання (12 ящиків із побутовою хімією), які придбав за власні кошти ОСОБА_6 у Республіці Білорусь та які перевозилися ним разом із ОСОБА_7 , після чого останні без проблем пройшли митний контроль та перемістили вищевказані товари на територію України.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в проханні надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав. При цьому, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та подав до суду клопотання в якому підтвердив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що на даний час є достатні підстави звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а тому не заперечує щодо закриття кримінального провадження.

Водночас, свою думку щодо закриття кримінального провадження прокурор подав суду у письмовій формі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши подані матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості (ч. 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому ОСОБА_5 вміняється вчинення 20 грудня 2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк від трьох до шести місяців, або позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Оскільки судом встановлено, що на момент судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , з часу вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, а саме 20 грудня 2015 року, минуло більше п`яти років, наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Однак, судом не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 19 листопада 2019 року констатує, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і, в такому разі, судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Як вбачається із поданого обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання та як встановлено у судовому засіданні, останній не заперечує проти закриття провадження із відповідних підстав.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 березня 2020 року у справі №730/67/16-к згідно якої у відповідності до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Отже, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, з`ясувавши його позицію, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: куртку синього кольору митної служби та мобільний телефон марки FLY чорного кольору ІМЕ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , особистий жетон працівника митної служби №РВН - 0225.
Таким чином, враховуючи, що арешт на зазначене майно не скасовано, а кримінальне провадження підлягає закриттю, суд, у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, приходить до висновку, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року, підлягає скасуванню повністю.

За змістом ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалюється, а постановляється ухвала, якою закривається кримінальне провадження, судові витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 100, 124, 283-288, 369-372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000166 від 02 листопада 2015 року та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України- задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 02 листопада 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України - закрити.

Судові витрати на проведення: судової експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин (висновок № 2.1-14/16 від 18 січня 2016 року) вартістю 1689,60 грн., судово-технічної експертизи документів (висновок №1.1-6/16 від 18 січня 2016 року) вартістю 491,04 грн., проведення судово-технічної експертизи документів (висновок №1.1-12/16 від 22 січня 2016 року) вартістю 491,04 грн., комплексної судової експертизи відео-звукозапису та комп`ютерної техніки (висновок №40/41/42 від 16 квітня 2018 року') - 5148 грн., а всього на загальну суму - 7819,68 грн. - віднести в рахунок держави.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року.

Речові докази:
- мобільний телефон марки FLY чорного кольору ІМЕ 1: НОМЕР_1 , ІМЕ 1: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 і 2 сім-карти мобільних операторів "Київстар-Djuice", "МТС", які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (м. Рівне вул. Соборна, 227Д) - повернути ОСОБА_5 ;
- змив із правої руки ОСОБА_5 , змив із лівої руки гр. ОСОБА_5 , гумові рукавиці в яких здійснювалися змиви із рук ОСОБА_5 , гумові рукавиці в яких проводився огляд ОСОБА_5 , змив із правої руки ОСОБА_8 , змив із лівої руки ОСОБА_8 , гумові рукавиці в яких проводилися змиви із рук ОСОБА_8 , гумові рукавиці в яких проводився огляд ОСОБА_8 , конверт із марлевим тампоном спеціальної речовини "Промінь-1", гумові рукавиці в яких вилучалися грошові кошти у службових приміщення митного поста "Удрицьк", які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (м. Рівне, вул. Соборна, 227Д) - знищити;
- 5 пожежних рукавів Русарсенал РМП (В) 150х12ИМ.УХЛІ та 5 пожежних рукавів Русарсенал РМП (В) 100х12ИМ.УХЛІ, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 - повернути ОСОБА_7 ;
- USB флеш-карту пам`яті "Apacer" на якій наявний файл №1 з відеозаписами місцевості зони митного поста "Удрицьк", лазерний диск DVD-R №13/442 від 23 грудня 2015 року, лазерний диск DVD-R №13/433 від 17 грудня 2015 року; лазерний диск DVD-R №13/404 від 08 грудня 2015 року; лазерний диск DVD-R №13/432 від 17 грудня 2015 року; лазерний диск DVD-R №13/434 від 17 грудня 2015 року; лазерний диск DVD-R №13/440 від 23 грудня 2015 року, лазерний диск DVD-R №13/444 від 23 грудня 2015 року; лазерний диск DVD-R №13/441 від 23 грудня 2015 року, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (м. Рівне, вул. Соборна, 227Д) залишити при матеріалах кримінального провадження;
- грошові кошти у розмірі 1250 гривень, а саме: купюру номіналом 100 грн. серії МЗ5653188; купюру номіналом 50 грн. серії РД3308129; купюру номіналом 100 гривень серії КТ9364816; купюру номіналом 100 гривень серії КЛ2401235; купюру номіналом 100 гривень серії КМ0411601; купюру номіналом 50 грн. серії ПЖ8295748; купюру номіналом 50 грн. серії ПИ2086165; купюру номіналом 100 грн. серії КК2530766; купюру номіналом 50 грн. серії КП8994780; купюру номіналом 50 грн. серії ЕХ9221590; купюру номіналом 50 грн. серії КУ1900242; купюру номіналом 50 грн. серії ПЗ4955809; купюру номіналом 50 грн. серії ПЕ2145905; купюру номіналом 50 грн. серії СВ0129445; купюру номіналом 50 грн. серії КЄ8687461; купюру номіналом 50 грн. серії КЖ3741651; купюру номіналом 50 грн. серії РЕ1401803; купюру номіналом 50 грн. серії ПЗ7485047; купюру номіналом 50 грн. серії СЕ9721642; купюру номіналом 50 грн. серії ТА3260007, які знаходяться на відповідальному зберіганні у АТ КБ "Приватбанк" (м. Рівне, вулиця Грушевського 42А) - повернути до Управління СБ в Рівненській області (м. Рівне, вул. Відінська,4);
- грошові кошти у розмірі 200 гривень, а саме: купюру номіналом 50 грн. серії ЕЦ8984192, купюру номіналом 50 грн. серії СБ7212836, купюру номіналом 50 грн. серії ПА6024198, купюру номіналом 50 грн. серії СГ5985978, які знаходяться на відповідальному зберіганні у АТ КБ "Приватбанк" (м. Рівне, вулиця Грушевського 42А) - повернути до Управління СБ в Рівненській області (м. Рівне, вул. Відінська,4).
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1