КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/149/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду апеляційну скаргу з використанням систем відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів у системі EasyCon, прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року відмовлено у задоволенні клопотанняслідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності надання йому невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, в межах строку досудового розслідування, строком на два місяці, тобто до 30.01.2023 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щитинь, Любешівського району, Волинської області, українець, громадянин України, одружений, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, не працюючий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій просив ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, і у разі визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту належним чином не оцінив ступінь порушення суспільних цінностей у кримінальному провадженні, не співставив існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, його тяжкість, особу підозрюваного з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом виконання останнім своїх процесуальних обов`язків.

ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи його сталі соціальні зв`язки у ДПСУ може вчинити втечу за межі України, знищити, сховати предмети чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_11 та інших свідків, підозрюваного ОСОБА_12 , експертів, інших осіб, які можуть мати відношення до даного кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином.

Слідчим суддею не було взято до уваги також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а саме те, що його скоєно за попередньою змовою групою осіб. А також, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має обов`язків альтернативний захід у вигляді застави, що у значній мірі пом`якшує становище підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, у провадженні другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001390 від 13.10.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.07.2021 року № 425-ос ОСОБА_12 призначено на посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_9).

Разом із цим, відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_9 від 28.11.2022 № 563-ВВ майстер-сержанта ОСОБА_12 інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відряджено до відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б), для посилення та надання практичної допомоги з 24.11.2022 року по 23.11.2022 року, до складу якої входить пункт пропуску «Устилуг - Зосин».

ОСОБА_12 , будучи службовою особою органів охорони державного кордону, постійно (на підставі наказу про призначення на посаду) обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України»; ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п. 304 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29.12.2009 №1040; пункту 2 посадової інструкції інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальнику групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), затвердженої наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.07.2021 № 176, майстер-сержант ОСОБА_12 відповідно до займаної посади відповідає зокрема за: особисто брати участь у службі зі здійсненні прикордонного контролю, пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна через державний кордон; в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань, знати порядок перевірки документів, види і способи їх підроблення, мати стійкі навички розпізнавання підроблених документів; брати участь у навчанні і вихованні особового складу відділення, бути для нього прикладом у виконанні службових обов`язків, зобов`язаний твердо знати і правильно застосовувати законодавство України, точно виконувати вимоги законів та інших нормативно-правових актів України, а також розпорядчих актів Адміністрації ДПСУ, що регламентують організацію та здійснення охорони державного кордону.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого наразі триває.

Відповідно до статті третьої Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» встановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Окрім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105- IX, оголошено загальну мобілізацію строком 90 днів, строк якої неодноразово продовжувався, зокрема в останнє до 90 днів, тобто до 19.02.2023, згідно з Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 року №2739-ІХ.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначено перелік військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 26 Правил перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами та доповненнями), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 21 та 22 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом із цим, згідно з нормами п. 29 Правил, у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного, кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Також, у разі введення на території України воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мають право перетинати державний кордон України у випадках, передбачених пунктами 21 , 22, 26 - 212 Правил у інших випадках заборонено.

У разі відмови у перетинанні державного кордону громадянам України, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» (зі змінами), громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Разом із цим, відповідно до розпорядження начальника 6 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_9 № 23 7892-22-вих від 28.09.2022 року (далі - Розпорядження), щодо вжиття заходів з протидії незаконному виїзду громадян України призовного віку, виявлено низький рівень теоретичних знань та практичних навичок з виявлення інспекторами прикордонної служби в пунктах пропуску громадян України чоловічої статі віком від 18 - 60 років з підробленими документами, зокрема в пункті пропуску «Устилуг», де виявлено ряд прорахунків, які суттєво впливають на стан організації та здійснення прикордонного контролю і призводять до неналежного виконання вимог законодавства України в умовах дії правового режиму воєнного стану.

У зв`язку з чим, вказаним Розпорядженням начальників відділів прикордонної служби зобов`язано довести до персоналу, допущеного до самостійного несення служби його вимоги, зокрема: посилити контроль за порядком здійснення перевірки документів у водіїв, яких внесено до системи «Шлях» для перевезення медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, а також водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, шляхом додаткової перевірки: мети прямування; підтверджуючих документів; аналізу попередніх перетинів кордону; перевірки у взаємодії з ПОРВ та підрозділами митниці попередніх фактів ввезення гуманітарної допомоги тощо. У разі не підтвердження мети поїздки, відмовляти зазначеним особам у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Водночас, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , який, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії- начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , будучи зобов`язаним неухильно виконувати вимоги Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Закону України «Про прикордонний контроль», відомчих документів Державної прикордонної служби України, у порушення вимог вищевказаного законодавства та нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальні правопорушення пов`язані з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, та з пособництвом у проханні службовою особою, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища та пособництвом в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому повторно.

Так, приблизно на початку вересня 2022, точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у пункті пропуску через державний кордон України до Республіки Польща «Устилуг - Зосин» до ОСОБА_13 , як військової посадової особи ДПСУ, звернулася ОСОБА_11 , з якою він знайомий протягом тривалого періоду часу, щодо отримання консультації з приводу порядку перетину кордону, зокрема особами у віці 18-60років під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, та спілкування на інші побутові теми.

У ході розмови ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_11 , що попри існуючі законодавчо визначені заборони щодо перетину особами у віці від 18 - 60 років державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану та пов`язаної із цим загальної мобілізації, термін дії якої наразі триває, у разі надання йому неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США (за одну особу) може сприяти безперешкодному перетину особою, яка планує здійснити виїзд, внесеною до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (дані - Укртрансбезпека), зокрема сервісу «Ліцензування» Системи «ШЛЯХ» (далі - система ШЛЯХ) державному кордону з наявними порушеннями Правил та у разі надання йому неправомірної вигоди у сумі 10 000 доларів США може сприяти у незаконному перетину державному кордону без будь-яких юридичних підстав для виїзду.

Дізнавшись про це ОСОБА_11 , будучи обуреною зухвалістю працівника ДПСУ ОСОБА_12 , який переслідуючи корисливі мотиви, відкрито висловив бажання одержати неправомірну вигоду за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, звернулася до правоохоронних органів та повідомила про обставини бесіди з ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_11 , будучи залученою до конфіденційного співробітництва з метою отримання під час досудового розслідування відомостей та речей, які мають значення для досудового розслідування, підшукала особу для організації її виїзду за кордон у спосіб, оголошений ОСОБА_12 .

Для цього, 12.11.2022 року, близько 11 год. 13 хв., перебуваючи в автомобілі марки «Honda», р.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 2. ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_12 про бажання виїхати за кордон у особистих цілях ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Цього ж дня ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що для досягнення мети вищевказаного злочинного умислу йому необхідно допомога інших осіб, залучив до протиправної діяльності свого знайомого, з його слів колишнього співробітника ДПСУ, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повинен сприяти в організації незаконного переправлення зазначеної особи через державний кордон України, шляхом вирішення питання щодо внесення відомостей про особу до системи «ШЛЯХ», пообіцявши ОСОБА_11 організувати зустріч з ним.

У подальшому, ОСОБА_11 13.11.2022, близько 11 год. 26 хв., прибувши на заздалегідь визначену ОСОБА_12 адресу, а саме: м. Луцьк, вул. Єршова, 2 авторинок «Нова парковка», в автомобілі марки «Toyota Corolla», сірого кольору, н.з. НОМЕР_3 , зустрілася з ОСОБА_12 та особою, яку останній представив ОСОБА_8 .

Надалі, того ж дня 13.11.2022 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, перебуваючи в автомобілі марки «Toyota Corolla», сірого кольору, н.з. НОМЕР_3 , повідомив ОСОБА_11 , про можливість організації ними незаконного перетину кордону ОСОБА_14 , а саме забезпечення внесення відомостей до системи «ШЛЯХ» у разі надання їм неправомірної вигоди у сумі 6000 доларів США після фактичного перетину особою кордону України у напрямку Республіки Польща.

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, з метою реалізації вищевказаного злочину умислу, за сприяння ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб до Системи Шлях внесено завідомо неправдиву інформацію щодо наміру перетнути ОСОБА_14 державний кордон України у пункті пропуску «Устилуг - Зосин», як водієм ФОП ОСОБА_15 на вантажному автомобілі марки «Renault Master», н.з. НОМЕР_4 .

Надалі, 27.11.2022 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , з метою доведення їх злочинного умислу до кінця, надав ОСОБА_14 вантажний автомобіль марки RenaultMaster, н.з. НОМЕР_4 , копії документів ФОП ОСОБА_15 та зазначив про необхідність виїзду останнього 28.11.2022 року через пункт пропуску «Устилуг - Зосин».

У подальшому, 28.11.2022 року близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на організацію та сприяння в незаконному перетину ОСОБА_14 державного кордону, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в пункті пропуску «Устилуг - Зосин», всупереч Правил та вимог Розпорядження, здійснив незаконний пропуск останнього через державний кордон України в напрямку Республіки Польща.

Після чого, 28.11.2022 року, за адресою: м. Луцьк, вул. Івана Франка, 3, біля автомийки «Мийка Супер», ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом в салоні автомобіля марки Mitsubishi Pajero, н.з. НОМЕР_5 , одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду за організацію та сприяння вищевказаного незаконного перетину громадянином України ОСОБА_14 держаного кордону України, у сумі 6000 доларів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2022 року складає 219 360 гривень.

28.11.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушень доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім цього колегія суддів враховує наявність ризиків у кримінальному провадженні, існування яких зазначено у клопотанні слідчого.

Разом з цим, дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування щодо запобіжного заходу вигляді домашнього арешту буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Будь яких доказів вказаної обставини органом досудового розслідування у клопотанні та прокурором у судовому засіданні наведено не було, а відтак недостатність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього слід вважати припущенням сторони обвинувачення.

Крім того, колегія суддів додатково приймає до уваги той факт, що після застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній дотримується процесуальних обов`язків та будь-яких протиправних дій, які б перешкоджали здійсненню кримінального провадження не вчиняє.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності надання йому невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, в межах строку досудового розслідування, строком на два місяці, тобто до 30.01.2023 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3