Справа № 561/980/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 05.06.2022 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

в с т а н о в и в:
На початку травня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території сміттєзвалища, яке знаходиться поблизу смт. Зарічне Вараського району Рівненської області, знайшов поліетиленовий пакет із наявною у ньому сухою подрібненою речовиною рослинного походження канабісом. Будучи обізнаним про наркотичні властивості цієї речовини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, ОСОБА_4 переніс вказаний поліетиленовий пакет із наявною в ньому речовиною до свого помешкання, що по АДРЕСА_1 та поклав до шафи у спальній кімнаті, де незаконно зберігав без мети збуту, для особистого споживання.
05 червня 20222 року під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено подрібнену суху речовину, яка згідно висновку експерта є наркотичним засобом - канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою 32,903 г (в перерахунку на висушену речовину).
Крім того, ОСОБА_4 , придбавши у вказаний спосіб та час наркотичну речовину канабіс, яку зберігав за місцем проживання, в третій декаді червня 2022 року на своїй присадибній земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 , виявив рослини коноплі, які були висіяні внаслідок насіннєвого розмноження дикорослих кущів коноплі та хаотично проросли на території домоволодіння без втручання людини. Достовірно знаючи про наркотичні властивості рослини коноплі, вирощування якої заборонено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, незаконно вирощував сімнадцять рослин коноплі, шляхом рихлення ґрунту, прополювання, поливу, створення умов для їх дозрівання з метою виготовлення канабісу для власного вживання, без мети збуту, які згідно до висновку експерта відносяться до рослин роду «коноплі», які були виявлені та вилучені під час огляду зазначеної присадибної земельної ділянки працівниками поліції 21 липня 2022 року.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту; ч. 2 ст. 310 КК України незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 28 жовтня 2022 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, узгодили покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки та звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. У вчиненому розкаявся. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, реально може виконати взяті на себе відповідно до цієї угоди зобов`язання та просив затвердити угоду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам закону.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та ч. 2 ст. 310 КК України, яке є тяжким злочином. Внаслідок вказаних кримінальних правопорушень шкода завдана лише суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.
Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. Із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк три роки.
Разом з цим, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, щире каяття, те, що до кримінальної відповідальності притягається вперше, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні складають 2642 грн. 92 коп.
Питання про розподіл процесуальних витрат та долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 28 жовтня 2022 року.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання:
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
-за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю два роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн. 92 коп.
Речові докази 32,903 г сухої, подрібненої речовини зеленого кольору рослинного походження, яка поміщена в сейф-пакет Експерної служби МВС України № 272275, 17 (сімнадцять) рослин коноплі, поміщені в картонну коробку з написом «Рівненський НДЕКЦ МВС України, висновок № СЕ-19/118-22/6939-НЗПРАП», від 25.07.2022р., які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1