Номер провадження:1-кп/521/1561/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2022

21 жовтня 2022року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисинка-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001554 від 08.11.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїва, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що на початку осені 2021 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, перебуваючи у місті Одесі, в районі між п`ятою та шостою зупинкою станції великого фонтану, більш точне місце встановити у ході досудового розслідування не надалося можливим, знайшов ніж, та став незаконно носити його з собою, без отримання передбаченого законом дозволу.
07.11.2021, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи у неустановленому місці, поклав до лівої внутрішньої бокової кишені своєї куртки вищезазначений ніж.
Після чого, 07.11.2021, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, знаходячись поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій проти громадської безпеки, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, маючи мотив незаконно володіти та користуватися холодною зброєю з метою самооборони без дозволу, передбаченого п.п. 2, 4, 9, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та главами 2, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, носив з собою у лівій внутрішній боковій кишені куртки, одягненої на ньому, ніж, виготовлений промисловим способом, який відноситься до категорії контактної коротко клинкової холодної зброї колючої дії.
В подальшому, приблизно о 19 год. 30 хв. цього ж дня, ОСОБА_4 було зупинено співробітниками Національної гвардії України, які дізнались у нього про наявність при собі заборонених в обігу предметів.
В подальшому, 07.11.2021 року в період часу з 23 год. 49 хв. до 23 год. 53 хв. в ході проведення огляду місця події земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено в присутності ОСОБА_4 та двох понятих вказаний ніж, виготовлений промисловим способом, який відноситься до категорії контактної коротко-клинкової холодної зброї колючої дії.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, а саме: носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
16.09.2022 року між прокурором та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч. 3 ст. 424, ст.476 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як-то: щире каяття.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання. Також пояснив, що працює не офіційно на будівництві.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст.474 КПК України та виконання вимоги п.п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії нетяжкого злочину, а тому відповідно до положень п.1 ч.4 ст.469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника 16 вересня 2022 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 16 вересня 2022 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання, передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то він раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, працює не офіційно, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває. Негативної характеристики стосовно обвинуваченого суду не надано.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки у межах санкції зазначеної статті КК України, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, суд приходить до всиновку про доцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11.09.2022 року строком на 55 днів із визначенням розміру застави у сумі 4962грн. Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 10.09.2022 року та 16.09.2022 року звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених вимогами ч.5 ст.194 КПК України.

Запобіжний захід слід скасувати та відповідно до вимог ч.11 ст. 183 КПК України зстава підлягає поверненню заставодавцю.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 686,48 грн.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 вересня 2022 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 21.10.2022 року.

Скасувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді застави.

Відповідно до вимог ч.11 ст.182 КПК України повернути заставу, внесену на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11.09.2022 року у сумі 4962грн. заставодавцю ОСОБА_6 .

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.09.2022 року до 16.09.2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-ніж, виготовлений промисловим способом, який відноситься до категорії контактної коротко-клинкової холодної зброї колючої дії,який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанція №007076 - знищити, скасувавши арешт зазначеного майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10.11.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 686,48 грн.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1