ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/758/23 Справа № 233/106/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з приміщення ДУ «Івано-Франківська УВП №12»)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року, по кримінальному провадженню №0000461 від 31 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на строк 60 днів, тобто по 10 лютого 2023 року включно та тримати його під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначено розмір застави, у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 237900 гривень 00 копійок, роз`яснено наслідки звільнення з-під варти внаслідок внесення застави і які будуть покладені на нього обов`язки також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання вказаних, покладених на нього обов`язків.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку вказуючи про неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування вказує, що суд залишив без з`ясування, чи виконанні прокурором вимоги КПК України щодо вручення йому копії клопотання про продовження запобіжного заходу за три години до засідання 13.12.2022 року. Вказує, що прокурор копію клопотання йому не вручив, тому він не був обізнаний із аргументами прокурора зазначеними у клопотанні чим позбавили його можливості реалізувати право захищати себе самостійно. Вказує, що судом було обмежено його скористатися правовою допомогою нового захисника за призначенням, оскільки новий захисник був тільки призначений і не встиг ознайомитися з матеріалами справи. Вважає, що в оскаржуваній ухвалі не мотивується, чому ризикам втечі, вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної з діяльності, не можна запобігти шляхом застосування альтернативного цілодобового домашнього арешту. Вказує, що в ухвалі не проаналізовано, чи дотримувався він умов раніше застосованого запобіжного заходу, не витребувано із слідчого ізолятора характеризуючи данні на ув`язненого ОСОБА_6 та не досліджена характеристика з місця його проживання, яка могла вплинути на висновки суду. Зазначає, що прокурор теж не повідомляв суду, що обвинувачений ОСОБА_6 порушував умови раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вчинив інше правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується або немає постійного місця проживання. Вказує, що з моменту вилучення в нього наркотичних речовин по момент взяття його під варту, він декілька місяців перебував на волі взагалі без жодного запобіжного заходу та мав достатньо часу і можливостей втекти під загрозою суворого покарання за санкцією ст. 307 КК України, а також, мав змогу вплинути на покази свідка ОСОБА_9 , проте він не ухилився від правосуддя, з`явився за викликом слідчого і від свідка ОСОБА_9 не надійшло ніяких заяв про тиск з його боку, доказів протилежного суду не надавалось і судом не досліджувалось. Вказує, що згідно характеристики з місця його проживання він має постійне місце проживання та матір ОСОБА_10 , за місцем проживання сусідами характеризується позитивно. Вважає, передчасним висновок суду про те, що є ризик ухилення від правосуддя, тиску на свідка, вчинення нових злочинів або повернення до злочинної діяльності і що вказаним ризикам не можна запобігти шляхом застосування до нього цілодобового домашній арешт. Вважає розмір застави у сумі 237900 грн. надмірною, оскільки не він ні його близькі не в змозі внести її. Вказує, що згідно довідок про доходи ОСОБА_10 за поточні роки з додатку «Дія» за формою ОК-5, відповідно до якої сукупний дохід ОСОБА_10 за рік складає 31,769,83 грн. Вважає розмір застави визначений з порушенням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, оскільки застава у 237900 грн. не відповідає матеріальному стану і є надмірною. Просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього змінити на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього передбачені обов`язки КПК України та зменшити розмір застави з 237900 грн. на помірний у 31,769,83 грн.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах, а також у незаконному зберіганні психотропних речовин у великому розмірі без мети збуту.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст.. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або вчинити новий злочин, впливати та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки він стійких соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим суворість покарання може бути визнана останнім більш небезпечною ніж втеча. Може спробувати знищіти, сховати речі та документі, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зважаючи на те, що до теперішнього часу проведеними заходами не встановлено особу, яка залишила ОСОБА_6 особливо небезпечні психотропні речовини, а також осіб, які здійснювали переписку з останнім через телеграм боти. Обвинувачений може спробувати незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , оскільки він перебуває зі свідком у дружніх відносинах, у зв`язку з чим перебуваючи на волі може незаконного впливати на останнього та змушувати його змінити свідчення на свою користь, що може істотно впливати на хід досудового розслідування та встановлення істини. Також обвинувачений може спробувати вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що, ОСОБА_6 ніде офіційно не працевлаштований, на життя заробляє тимчасовими заробітками та згідно отриманих відомостей під час проведення слідчих (розшукових) дій, вже тривалий час займається незаконною діяльністю пов`язаною з розповсюдженням наркотичних засобів, у вигляді виконання так званих «закладок».

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора та враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт, розглянув можливість застосування ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку, про неможливість, на даному етапі, зміни запобіжного заходу на більш м`який враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, при продовженні ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу суд належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу обвинуваченого який є працездатним, не працює, не одружений, неповнолітній дітей на утриманні не має, на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апелянта про зворотне є безпідставними, оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Тривалість судового розгляду, в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, зокрема адвокатів, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги, що суд залишив без з`ясування, чи вручена йому копія клопотання про продовження запобіжного заходу за три години до засідання та те, що прокурор копію клопотання йому не вручив, є безпідставними які спростовуються наявними матеріалами справи, а саме розпискою від обвинуваченого про вручення йому клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 01.12 (а.с.18)

Доводи апелянта, що судом було обмежено його скористатися правовою допомогою нового захисника за призначенням, оскільки новий захисник був тільки призначений і не встиг ознайомитися з матеріалами справи, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Також слід звернути увагу, що апелянт, як на підставу звільнення посилається на міцність соціальних зв`язків, позитивну характеристику за місцем проживання своєї матері ОСОБА_10 , проте слід зазначити, що ці ж обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідка або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, відсутність, на даний час, фактів впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст.177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Обговорюючи питання щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_6 до скоєного злочину, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду, ризик того, що обвинувачений може спробувати знищіти, сховати речі та документі, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року, по кримінальному провадженню №0000461 від 31 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді