ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/219/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень у кримінальному провадженні №0000217 від 02.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду мю. Харкова від 24 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000217 від 02.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та застосовано стосовно нього запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 164 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилався на те, що суд першої інстанції не надав оцінку наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та тяжкості ймовірного покарання. Вказує, що під час вчинення ОСОБА_7 злочину він вже перебував у стані притягнення до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, що свідчить про умисність його дій. Вважає, що розмір визначеної суми застави не відповідає фактичним обставинам провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000217 від 02.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 19.01.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

23.01.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання повідомленою йому підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, в якому він підозрюється і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України з визначенням розміру застави, що еквівалентна розміру неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_7 . Також посилався на наявність обґрунтованої підозри. Вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відмовляючи слідчому у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визнав не доведеними наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що наявність статусу обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні не є тією обставиною, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії. Крім цього, слідчий суддя зазначив, що в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом запобіжних заходів, визначених статтею 176 КПК України. Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб 214720 гривень з визначенням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, однак не погоджується з розміром визначеної застави виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як правильно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак є підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного такого виду запобіжного заходу як застава, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Поряд з цим, в матеріалах справи містяться відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він є інвалідом 2 групи безстроково з 01.07.2020 року (арк. 86), має позитивну характеристику з місця роботи (арк. 94), має захворювання на цукровий діабет (арк. 89), що було враховано слідчим суддею суду першої інстанції під час обрання виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обираючи запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя врахував всі характеризуючі відомості про особу підозрюваного, у тому числі і тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваним злочину не свідчить про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна правова оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ та фактичні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів вбачає, що сам по собі факт згідно підозри щодо вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді застави.

Крім того, прокурор в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав будь-яких фактичних відомостей про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді застави, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для зміни виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з визначеним слідчим суддею суду першої інстанції розміром застави, виходячи з наступного.

Слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720. грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Натомість, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у цьому судовому провадженні, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

В апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор зазначав, що достатній розмір застави, відповідно до абз. 2 ч.5 ст. 182 КПК України має відповідати розміру неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_7 , спільно з іншими учасниками кримінального провадження, а саме 440176 грн., що еквівалентно 12000 доларів США станом на 20.01.2023 року.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, розміру, неправомірної винагороди, яку, відповідно до оголошеної підозри, вимагав ОСОБА_7 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 295240 гривень, на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Така застава повинна бути сплачена з урахуванням суми, яка внесена раніше, тобто 214720 грн., що складає 80520 грн.

Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року скасувати в частині визначення розміру застави та в цій частині постановити нову, якою розмір застави збільшити, виходячи з положень ч.5 ст.182 КПК України. В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Поряд з цим, слід зазначити, що після постановлення ухвали слідчого судді суду першої інстанції ОСОБА_7 було внесено суму застави у розмірі 214720, яка була визначена цією ухвалою. Отже, враховуючи розмір внесеної суми ОСОБА_7 повинен внести різницю встановленого розміру застави, а саме 80520 гривень на відповідний рахунок Харківського апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.2, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року в частині визначення розміру застави стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Визначити суму застави стосовно підозрюваного ОСОБА_7 у розмірі 110 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, що дорівнює 295240 (двісті дев`яносто п`ять тисяч двісті сорок) грн., надавши ОСОБА_7 п`ять днів з дня постановлення ухвали для внесення різниці в сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень між раніше внесеною сумою застави в розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду саме в сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень:

Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд

Банк отримувача: Державна казначейська служба України

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0085314

Код ЄДРПОУ суду: 42261368.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

У разі невнесення застави у визначеному розмірі прокурор не позбавлений процесуального права повторно звернутись до суду першої інстанції із клопотанням про обрання іншого запобіжного заходу.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді