ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законних представників
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000321 від 29.10.2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2022 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України і за його вчинення призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат

ЄУНСС: 723/5054/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
НП: 11-кп/822/417/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Згідно вироку районного суду, 29 жовтня 2021 року біля 17:00 год. в с. Давидівка, Чернівецького району, Чернівецької області, ОСОБА_6 , керуючи мотоциклом марки «Viper 125» без номерного знаку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта №1713 від 15.11.2021, відповідно до якого при проведенні судово-токсикологічної експертизи крові, маркованої як кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено етиловий спирт в кількості 1,62%, рухаючись по вул. Центральній, не врахував дорожню обстановку, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях не впевнившись, що дії по керуванню вказаним мотоциклом будуть безпечними для інших учасників руху, проявив цим злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, діючи в порушення та невиконання, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, допустив наїзд на пішоходів, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння черепа з переходом на основу; забій головного мозку легкого ступеню; підшкірну гематому лобної ділянки, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 146-Е-мд від 19.11.2021 виникли в результаті одного травмо-патологічного процесу і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Пішохід ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відламків; забійно-рвані рани: грудної клітки у верхній третині зліва; в середній третині лівої гомілки по передній поверхні; осадження обличчя, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 154-Е-мд від 26.11.2021 виникли в результаті одного травмо-патологічного процесу і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 , скоїв в результаті порушення п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 встановлених «Правилами дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

На вказаний вирок суду прокурор Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій не заперечує обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що вирок районного суду в частині призначеного покарання є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення м`якого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянт вважає безпідставним застосування районним судом вимог ст. 69 КК України, оскільки встановлені обставини, які пом`якшують покарання не знижують ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Просить врахувати на те, що ОСОБА_6 вчив злочин в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив ПДР України та наражав на небезпеку оточуючих осіб.

Стверджує, що призначене районним судом покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України є явно м`яким, суперечить принципу справедливості, не сприятиме виправленню ОСОБА_6 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законних представників потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили вирок районного суду залишити без змін, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки прокурор в апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини, правильність кваліфікації та обставини справи, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286-1 КК України.

Як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно не відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особу винного.

Згідно вимог ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, а також дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Судова колегія вважає, що таких вимог суд першої інстанції дотримався повністю.

Так, призначаючи покарання, районний суд вказав, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, те що він позитивно характеризується по місцю проживання та до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди потерпілим. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Викладені вище обставини суд вважав достатніми для застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Під час апеляційного розгляду даного провадження суд прийшов до висновків про правильність висновків районного суду про застосування ст. 69 КК України щодо ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Встановлені районним судом обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди потерпілим, на переконання апеляційного суду, є достатніми для застосування вимог ст. 69 КК України.

Під час апеляційного розгляду законні представники потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили про повне відшкодування їм спричиненої шкоди, вказали, що неповнолітні потерпілі повністю одужали, відновили своє здоров`я, обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував всі витрати на їх лікування і постійно їм допомагає, являється хрещеним батьком одного із потерпілих.

ОСОБА_6 дійсно визнав вину, розкаявся у вчиненому повністю відшкодував шкоду потерпілим, також перерахував 9500 грн. на ЗСУ, на нього відсутні негативні характеристики, має на утриманні неповнолітню дитину, вперше притягається до кримінальної відповідальності, і це є тими обставинами, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Районний суд призначаючи покарання у виді штрафу ОСОБА_6 з`ясував у нього його платоспроможність, під час апеляційного перегляду ОСОБА_6 підтвердив, що має можливість сплатити штраф.

Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 не є тією особою, яка для виправлення потребує відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки реально усвідомив скоєне та зробив для себе належні висновки.

Законодавством України надано суду право у передбачених законом випадках, застосувати ст. 69 КК України і у даному випадку застосування районним судом цієї норми є правильним і справедливим рішенням.

ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності, йому призначено реальне покарання, тому у даному провадженні досягнуто балансу щодо законного притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, інтересу суспільства та законних прав та інтересів потерпілих. При прийнятті протилежного рішення такого балансу досягнуто не буде.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, тому покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни, скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_6 є належно мотивованим, обґрунтованим, законним, а тому відсутні правові підстави для його зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286-1 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

10.11.2022 року

(дата засвідчення копії)