В И Р О К
Іменем України

14.12.2022 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження № 0000229 від 8 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жашків Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України

Сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4

потерпілі ОСОБА_5

ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_6

установив:

08.11.2021р. близько 00 годин 35 хвилин, керуючи автомобілем «Citroen С3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням м. Жашків с. Литвинівка Уманського району Черкаської області, в напрямку с. Литвинівка Уманського району Черкаської області, ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по правому краю проїзної частини в напрямку с. Литвинівка, ведучи в руках велосипед, тим самим поставив його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги ОСОБА_8 , не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, тим самим порушивши вимоги п.2.10. а), г) Правил дорожнього руху України.

У подальшому ОСОБА_8 від отриманих внаслідок наїзду тілесних ушкоджень у виді відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженням кісток лицевого та мозкового черепа з крововиливами під м`які та тверді мозкові оболонки з забоєм-розмізчення головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки: перелому правої лопатки, перелому грудини, множинних двосторонніх переломів ребер з забоями легень та двостороннім гемотораксом (накопиченням крові в плевральних порожнинах), розривом правого та лівого шлуночків серця; переломів шийного та грудного відділів хребта, закритої тупої травми органів черевної порожнини та заочеревинного простору: крововиливів в навколониркову клітковину правої та лівої нирки, розриву печінки, гемоперитонеуму (накопичення крові в черевній порожнині), закритого перелому верхньої третини правої гомілки та нижньої третини правого передпліччя, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 13.01.2021 №05-7-02/385, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, помер на місці події.

Обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння.

В судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що рухався по трасі, не зміг уникнути наїзду на пішохода, який рухався по обочині та залишив його на місці ДТП. Пізніше зателефонував знайомій та попросив викликати швидку на місце події, але про те, що пішохода збив саме він, не повідомив.

В ході допиту пояснив, що був тверезий, за кермо сів на автостанції м. Жашків, разом із ним їхав його знайомий ОСОБА_9 . Було темно, сухо. Автомобіль був справний, рухався із ближнім світом фар зі швидкістю приблизно 70 км/год. Дорога була пряма. Але чому, в такому разі, він не побачив пішохода, який рухався по обочині, штовхаючи велосипед, пояснити не зміг. Також ОСОБА_3 стверджував, що на обочину не заїжджав, постійно їхав по середині дороги, та не бачив пішохода поки не відбувся удар. Після чого приїхав до с. Литвинівка, зателефонував знайомій, щоб вона викликала швидку. Потім за ними приїхав друг ОСОБА_9 та привіз їх до дому, машину вони залишили в с. Литвинівка.

Зазначив, що не пам`ятає чи гальмував, та не пам`ятає, як зняв та викинув чохол з керма автомобіля.

Прокурор, адвокат та потерпілі не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Суд з`ясував, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, керуючись приписами ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, оскільки обставини справи ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого: обвинувачений не працює, раніше притягувався до відповідальності за придбання та зберігання психотропних речовин у великому розмірі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд враховує практику практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 показав, що нікому не повідомив про те, що збив людину. До слідчого з`явився через півроку, за викликом, коли його особа вже була встановлена. До потерпілих не звертався, принести вибачення, відшкодувати шкоду не намагався.

Крім того, вже після події на нього було складено протокол та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Вказана поведінка, на думку суду, свідчить, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлені.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у вигляді позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази, суд вважає за необхідне, залишити на зберіганні, оскільки вони можуть бути визнані речовими доказами в іншій справі, про що повідомив прокурор в ході судових дебатів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст.342-351, 363-368 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 18 944 (вісімнадцять тисяч дев*ятсот сорок чотири) грн. 05 коп.

Речові докази:

-автомобіль «Citroen C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору VIN № НОМЕР_2 , залишити на зберігання на території ТСЦ МВС №7142, що за адресою: вул. Степана Бандери, 12м. Умань;

-змиви із поверхні зовнішньої ручки відкривання водійських дверей; змив із поверхні внутрішньої ручки відкривання водійських дверей; змив із поверхні важеля перемикання передач; змив із поверхні рульового колеса; змив із поверхні зовнішньої ручки відкривання передніх пасажирських дверей; змив із поверхні внутрішньої ручки відкривання передніх пасажирських дверей; змив із поверхні внутрішньої ручки тримання передніх пасажирських дверей; зріз матерії та підголовник із переднього пасажирського сидіння та зріз матерії і підголовник із водійського сидіння; змив речовини бурого кольору, волокна тканини, та слід папілярного узору рук; кофта чорного кольору, сорочка білого, сірого та фіолетового кольорів залишити на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_10