ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001864 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186; ч.3 ст.15, ч.4 ст.186; ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 23 лютого 2023 року.

Ухвалою від 23 лютого 2023 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314, 315 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі, обвинувачений, його захисник, висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, кримінальне провадження підсудне Фастівському міськрайонному суду Київської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, прокурор звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, строк дії якого спливає 28 лютого 2023 року, посилаючись на ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Захисник заперечувала проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи необґрунтованість прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Також послалась на можливість обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та сприятимемо тому, щоб останній дистанційно продовжував навчання у навчальному закладі, оскільки ОСОБА_6 є студентом.

Потерпілий ОСОБА_5 відніс вирішення питання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене прокурором клопотання, дійшов висновку про наступне.

Обґрунтовуючи необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на ряд наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:

-згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчинені тяжких злочинів;

-згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 матиме можливість вчинити інші злочини, оскільки обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186; ч.3 ст.15, ч.4 ст.186; ч.1 ст.121 КК, до того ж в умовах воєнного стану, що вказує на відсутність стримуючих факторів.

Метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на стадії підготовчого судового розгляду, згідно з вимогами ст.178 КПК України суд оцінює суспільну небезпечність та тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачується останній у вчиненні тяжких злочинів, в умовах воєнного стану, покарання за які законом передбачене на строк до 10 років позбавлення волі.

Дійсно, суд погоджується з позицією захисту, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для законності тримання особи під вартою.

Разом з цим, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо вівернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, то він може ухилитися від суду та вчинити новий злочин. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1ст.177 КПК України.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Посилання сторони захисту на той факт, що ОСОБА_6 має позитивні характеристики та повинен продовжувати навчання у співвідношенні з наявними ризиками, передбаченими п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, не має суттєвого та вирішального значення.

Будь-яких обставин, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою суду не надано, скарг та заперечень щодо перебування саме під цим запобіжним заходом від нього не надходило. Даних, що стан здоров`я ОСОБА_6 не дозволяє його утримувати під вартою, у суду немає.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 176, 177,178, 193, 194,199, 314-315,370-372 КПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001864 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186; ч.3 ст.15, ч.4 ст.186; ч.1 ст.121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 08 березня 2023 року об 10 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, потерпілих, яких викликати в судове засідання.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186; ч.3 ст.15, ч.4 ст.186; ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 28 квітня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислювати з 28 лютого 2023 року до 28 квітня 2023 року, включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня його проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1