ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3660/22 Справа № 235/1333/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з утриманням на гауптвахті до 31 грудня 2022 року включно.

Визначено відносно ОСОБА_8 заставу у розмірі 198480 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та є реальними, а саме обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір застави.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що судом було постановлено розглядати справи в порядку ст. 349 КПК України, в судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину, розкаявся, надав вичерпні покази. Потерпіла надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, при цьому зазначила, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Прокурор зазначав, що вважає достатнім покарання для обвинуваченого арешт на гауптвахті строком на 6 місяців. При цьому ОСОБА_8 фактично перебуває під вартою з 23.03.2022 року, тобто вже понад 7 місяців.

Вважає, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 строком до 18.05.2022 року. Одночасно ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 198 480 гривень.

Главою 18 КПК України врегульовано питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судовий розгляд є основною частиною, оскільки судове рішення може ґрунтуватися лише на доказах, які були розглянуті і досліджені в ході судового розгляду:

- початок судового розгляду (ст. 347 КПК);

- роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення (ст. 348 КПК);

- визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження (ст. 349 КПК);

- розгляд судом клопотань учасників судового провадження (ст. 350 КПК);

- дослідження доказів (ст. 331 - 333, 336, 351 - 361 КПК);

- закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами (ст. 363 КПК). Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами головуючий у судовому засіданні з`ясовує в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме. За відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

Законодавець передбачив умови, при яких відновляється судовий розгляд:

- з судових дебатів, якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин (ст. 364 КПК);

- з останнього слова обвинуваченого, якщо обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, суд з своєї ініціативи або за клопотанням учасників судового провадження відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами. Після цього суд відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надає останнє слово підсудному (ст. 365 КПК);

- з постановлення вироку, коли під час наради при постановлені вироку суд визнав необхідним з`ясувати будь-яку обставину, яка має значення для справи, то він не постановляючи вироку, своєю ухвалою, а суддя постановою відновлює судове слідство в справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, у перебігу судового провадження суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний створити сторонам провадження необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, зокрема надати можливість подавати докази, заявляти клопотання, висловлювати свою думку щодо клопотань сторін, виступати у судових дебатах та звертатися до суду з останнім словом тощо, а за результатами судового розгляду в нарадчій кімнаті суд, відповідно до вимог ст.ст. 284, 369, 371-374 КПК України ухвалює вирок або постановляє ухвалу, якими кримінальне провадження закінчується.

З огляду на зазначене, з моменту видалення суду до нарадчої кімнати постає питання щодо змісту і форми рішення, яке суд має право прийняти.

Суд, дотримуючись вимог ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене узгоджується із засадою законності, зміст якої розкрито у ст. 9 КПК України.

Відповідно до цієї загальної засади кримінального провадження суд, як і інші органи державної влади, зобов`язаний неухильно додержуватися норм чинного законодавства, зокрема Конституції України і цього Кодексу.

Слід звернути увагу, що кримінальний процесуальний закон передбачає можливість повернення до вже завершених стадій судового процесу лише для відновлення з`ясування обставин, установлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 364 КПК України та ч. 4 ст. 365 КПК України, суду надано такі повноваження лише як виняток із загального правила у двох випадках: якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази або обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду встановлено що відповідно до наданих матеріалів, у журналі судового засідання від 24.10.2022 року, суд повторно допитав обвинуваченого ОСОБА_8 , змінив порядок та обсяг дослідження доказів, застосував положення ст. 349 КПК України, дослідив матеріали справи, перейшов до судових дебатів. Перед останнім словом обвинуваченого суд оголосив перерву.

Однак, вже 02 листопада 2022 року, без постановлення ухвали про відновлення судового провадження, суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та продовжив останньому строку тримання під вартою до 31 грудня 2022 року включно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що у даному випадку судове рішення ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, яке відповідало б вимогам ст. 370 КПК України, що згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є безумовною підставою для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 409, 412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, - скасувати.

Постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Ухвалу негайно направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 В ОСОБА_10 А ОСОБА_11