ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/93/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/422/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року задоволено подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про застосування покарання за наявності кількох вироків, визначення початку строку відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року та вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить призначити йому покарання відповідно до вимог частини 4 статті 70 КК України за наявності кількох вироків, а саме вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року та вироку Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року відповідно у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, засуджений вказує на те, що суд першої інстанції при визначенні остаточного покарання не взяв до уваги наявність наступних обставин, а саме: щире каяття; допомога слідству; наявність малолітньої дитини; наявність у матері та рідного брата другої групи інвалідності; бажання відшкодувати причинену шкоду потерпілим.

Також апеляційна скарга ОСОБА_7 містить прохання про її розгляд за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року, яким його засуджено за частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України до 4 років позбавлення полі. На підставі частини 1 статті 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 року, та остаточно до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Вирок набув чинності 29.09.2022.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року, яким його засуджено за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 року шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим призначено 2 роки позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на 11 місяців, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 року, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Вирок набрав законної сили 20.07.2021.

Судом першої інстанції встановлено, що при постановленні вироку Фрунзенським районним судом м. Харкова від 22.11.2021 не було враховано вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2020, який набрав законної сили 20.07.2021, на підставі чого районний суд прийшов до висновку про необхідність приведення вказаного вироку у відповідність в частині призначення покарання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13 - 2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, саме такий спосіб складання покарань застосував суд першої інстанції вирішуючи питання про застосування покарання ОСОБА_7 за наявності кількох вироків.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції такою, що відповідає вимогам чинного КПК України, оскільки постановлена без порушення норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та цілком обґрунтовано, на підставі частини 4 статті 70 КК України остаточно визначив покарання ОСОБА_7 шляхом часткового складання призначених покарань за вироками Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 та Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 і остаточно до відбуття визначив покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування згідно доводів апеляційної скарги засудженого колегія судів не вбачає.

Керуючись статтями 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 424 КПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді: