Справа № 191/360/20
Провадження № 1-кп/191/53/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000426 від 18 серпня 2015 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздори, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий:

- 09.07.2007 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 13.10.2008 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 121, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.11.2015 Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 ККУ частково приєднаний не відбутий термін 1 рік за вироком Васильківського районного суду від 13.10.2008 - до відбуття 2 роки 6 місяців, звільнився 13.04.2018 року по відбуттю покарання.

- 03.03.2020 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 28.01.2022 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 04 травня 2015 року близько 23:00 годин перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку металевих виробів, з господарського приміщення ОСОБА_5 , що розташоване поряд з господарським приміщенням ОСОБА_3 , на території прилеглій до багатоквартирного будинку, де вони мешкають. Так, ОСОБА_3 05.05.2015 року близько 00:30 годин, з цілю заволодіння чужим майном із корисливих спонукань, підійшов до господарського приміщення за вказаною адресою, через відчинені двері зайшов до свого господарського приміщення та руками частково розібравши одну з стін, що є спільною з сусіднім господарським приміщенням. Через отвір, що утворився проник всередину господарського приміщення ОСОБА_5 , де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не усвідомлює його протиправні дії, таємно повторно викрав дві алюмінієві миски об`ємом по 20 л., алюмінієву каструлю об`ємом 20 л., чотири алюмінієві каструлі об`ємом по 10 л., алюмінієвий бак об`ємом 40 л., дві алюмінієві каструлі об`ємом по 5 л., які належать ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 4510,80 грн., відповідно до судово-товарознавчої експертизи № 4608 від 26.10.2015 року.

Крім цього, ОСОБА_3 31.08.2015 року близько 23:30 годин будучи в стані алкогольного сп`яніння знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 , разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук на підставі ухвали від 19.01.2023 року та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, де в той час останній запропонував ОСОБА_3 та неповнолітній особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук на підставі ухвали від 19.01.2023 року, заволодіти майном ОСОБА_7 , на що хлопці відповіли згодою. Вступивши таким чином в злочинну змову на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 поєднане з проникненням у його житло та інші приміщення чи сховища, за адресою АДРЕСА_4 . Так, 01.09.2015 року, близько 03.00 годин ОСОБА_3 , спільно з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук на підставі ухвали від 19.01.2023 року та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, реалізуючи свій спільний злочинний намір направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 поєднане з проникненням в його житло та інші приміщення чи сховища з корисних мотивів, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, прибув до домоволодіння ОСОБА_7 за вказаною адресою, де через відчинені двері проник до літньої кухні й розбудивши власника житла ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року та неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, відкрито почав вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти та металеві вироби, а коли ОСОБА_7

відповів, що в нього нічого не має, ОСОБА_3 разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, бажаючи незаконного збагачення, за рахунок майна потерпілого

ОСОБА_7 на очах у останнього обшукали кімнату, де знаходився власник

будинку та знайшовши на дерев`яній тумбі, яка стояла поряд з ліжком ОСОБА_7

грошові кошти в сумі 30 грн. відкрито повторно заволодів ними. Після чого

ОСОБА_3 продовжуючи відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 залишився

охороняти останнього, а ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, продовжуючи спільне вчинення злочину, продовжили обшукувати територію домоволодіння ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, діючи спільно та будучи об`єднаними єдиним умислом зі ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу заволоділи велосипедом «Україна» та металевою основу з коліщатками з печі опалення, які знаходилися вдворі вказаного домоволодіння. Після цього шляхом виставляння віконної шибки в прихожій кімнаті, неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук разом з ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, проникли до жилого будинку, що розташований на території вказаного домоволодіння, де заволоділи телевізором, тепловентилятором, бензопилою, настільним світильником,

електричним чайником та металевою основою з коліщатками з печі опалення.

Склавши все викрадене на порозі будинку неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, покликали ОСОБА_3 . Забравши все викрадене майно залишили місце вчинення злочину та все викрадене сховали в квартирі ОСОБА_3 . Після чого відразу викрадений велосипед та один металевий верх плитки з коліщатками продали ОСОБА_9 . Вказаними діями ОСОБА_3 , неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 1671, 90 грн. відповідно до судово-товарознавчої експертизи № 5036-14 від 20.10.2015 року.

Крім цього, ОСОБА_3 01.09.2015 рогу близько 05:00 годин будучи в стані

алкогольного сп`яніння знаходився за місцем свого мешкання по

АДРЕСА_3 , разом

з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року. Де в той час

ОСОБА_3 діючи умисно, достовірно знаючи, що неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, є неповнолітніми особами, запропонував, тобто схилив останніх до вчинення таємного викрадення чужого майна, чим втягнув неповнолітню особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, в злочинну діяльність, в ході якої 01.09.2015 року близько 05:30 годин ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в групі з особами, які не досягай повноліття, прийшли на територію залізничного вокзалу по АДРЕСА_4 , де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає та не усвідомлює їх протиправні дії, таємно повторно

викрав чавунну кришку оглядового колодязя каналізаційного колектору, яка

перебуває на балансі державного підприємства «Придніпровська залізниця», вартістю 692,00 грн., відповідно до судово-товарознавчої експертизи №4774-15 від 26.10.2015 року. Викрадену чавунну кришку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, та неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, перенесли до квартири ОСОБА_3 , після чого останній разом з ОСОБА_11 продали вказану кришку ОСОБА_9 , чим ДП «Придніпровська залізниця» завдано матеріального збитку.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно поєднане з проникненням до приміщення; відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) вчинене повторно поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Потерпілі ОСОБА_5 , представник ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв просили розглянути кримінальне провадження за їх відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. Покарання ОСОБА_3 призначити згідно чинного законодавства.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину. Суду пояснив, що в 2015 році викрав у ОСОБА_13 з сараю алюміневий посуд та продав на металобрухт. До сараю проник шляхом розібрання суміжної стінки. Потім У ОСОБА_14 з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 забрали чайник, телевізор та велосипед. Також здійснив крадіжку люку та здав на металобрухт. Крадіжки вчиняв разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , з якими попередньо вживав алкоголь та знав, що вони неповнолітні. У скоєному щиро кається.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочинів в судовому засіданні доказана повністю.

Дії ОСОБА_3 за фактом викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення; за фактом проникнення до житла та викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані ч.3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; за фактом викрадення майна ДП «Придніпровська залізниця» правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; за фактом схиляння неповнолітніх ОСОБА_6 , який засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, та неповнолітньої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено в розшук, до вчинення таємного викрадення чужого майна правильно кваліфіковано за ч.1 ст.304 КК України як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів. Обвинувачений є суб`єктом злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, які вчинив до постановлення попереднього вироку, за місцем мешкання характеризується нейтрально, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання не працював, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного правопорушення, рецидив злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений щиро каявся, відшкодував завдані збитки. Вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому призначаючи основне покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом було встановлено, що вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочину за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Тому суд при призначенні покарання враховує покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року та вважає, що в даному випадку наявна сукупність кримінальних правопорушень.

Суд вважає за доцільне визначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року, який набрав законної сили 01.03.2022 року більш суворим, призначеним за цим вироком. Строк покарання слід рахувати з 04 квітня 2022 року, оскільки запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався. Зарахувавши строк перебування під вартою за попереднім вироком. Згідно рапорту ОСОБА_3 був затриманий за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року, саме 29.06.2022 року (Т.№ 1 а.с. 221).

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк, достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явлених обвинуваченнях за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком 2 (два)роки;

за ч.3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі

за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.304 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року за ч.2 ст. 185 ст. 71 КК України у виді 4 (чотирьох) 1 (одного ) місяця позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 04.04.2023 року, з моменту ухвалення вироку.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 покарання відбуте за попереднім вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2022 року з 29.06.2022 року до 03.04.2023 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, , витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №5036-14 від 20.10.2015 року в розмірі 41 (сорок одну) гривню 00 копійок, та за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4608-15 від 26.10.2015 року у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 40 копійок та за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4774-15 від 26.10.2015 року у розмірі 30 (тридцять) гривень 80 копійок.

Речові докази - настільний світильник, електрообігрівач, телевізор, електричний чайник, бензинова пилка, велосипед та металеві основи опалювальних плиток, які згідно зберігальної розписки передані на зберіганні потерпілому ОСОБА_7 - залишити у його володінні.

Речові докази - металева кришка від каналізаційного люку, яка знаходиться під зберігальною розпискою у представника ВСП «Будівельно-монтажного експлуатаційного управління Нижньодніпровськ вузол» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_12 - залишити у їх володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1