Справа №359/416/17
Провадження №1-кп/359/49/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0000129, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2016, що надійшло до суду з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Требухів, Броварського району, Київської області, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и в:
Згідно з обвинувальним актом, 15.12.2003 року наказом директора Залу офіційних делегацій Державного авіаційного підприємства «Україна» №3510, ОСОБА_12 призначено на посаду головного бухгалтера Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», (далі ДП «ЗОД»), яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7.

Відповідно до 2 розділу оновленої посадової інструкції головного бухгалтера ДП «ЗОД», затвердженої 12.01.2010 директором вказаного підприємства ОСОБА_14 , з вимогами якої ОСОБА_12 ознайомлена під підпис, головний бухгалтер зобов`язаний: організовувати правильний та раціональний облік; забезпечувати аналітичний та синтетичний облік на підприємстві (грошових коштів, товарно-матеріальних коштовностей, основних засобів та ін.); здійснювати облік витрат виробництва, прибутків, реалізації послуг та продукції, та складання звітів за результатами фінансово-господарської діяльності; планувати та організовувати роботу відділу обліку та договорів установленому чинним законодавством України порядку; організовувати аналітичний та синтетичний облік всіх фінансових, договірних, кредитних та розрахункових операцій, а також забезпечувати своєчасну звірку всіх розрахунків з банками та іншими організаціями; надавати відповідним органам у встановлені терміни бухгалтерську та оперативну звітність; повідомляти керівництво підприємства та застосовувати необхідні заходи щодо усунення недоліків у господарсько-фінансовій діяльності ДП «ЗОД», приймати участь в роботі юридичних органів щодо оформлення матеріалів і відшкодування збитків від розкрадання, нестач, псування майна підприємства; організовувати контроль за фінансово-господарської діяльністю підприємства; організовувати щорічно інвентаризацію матеріальних цінностей на підприємстві.

Окрім того, згідно із 3 розділом вище вказаної інструкції, головний бухгалтер ДП «ЗОД» має право: по узгодженню з керівником підприємства вирішувати питання, які входять до його компетенції; розподіляти та перерозподіляти обов`язки між працівниками відділу бухгалтерського обліку; вимагати від працівників бухгалтерії дотримання трудової і технологічної дисципліни; подавати пропозиції ДП «ЗОД» на заохочення та стягнення відносно працівників відділу; вимагати від керівників служб та підрозділів необхідну документацію та інформацію, необхідну для правильного ведення бухгалтерського обліку; вимагати від матеріально-відповідальних осіб своєчасної здачі звітності; контролювати повноту відображення бухгалтерією прибутків і видатків ДП «ЗОД»; підписувати разом з керівником підприємства фінансові документи; представляти підприємство в інших органах, установах, організаціях в частині питань, що входять до його компетенції; розпорядження головного бухгалтера в частині ведення бухгалтерського обліку і звітності є обов`язковим для всіх працівників ДП «ЗОД».

Також, у 4 розділі зазначеної інструкції вказано, що головний бухгалтер ДП «ЗОД» несе відповідальність за: дотримання встановлених в Україні єдиних методологічних норм бухгалтерського обліку; своєчасність та якість контролю за виконанням чинного законодавства відносно бухгалтерської та фінансової діяльності підприємства; правильність організації бухгалтерського обліку; достовірність наданих бухгалтерських звітів та дотримання встановлених термінів їх надання; збереження державної та службової таємниці щодо діяльності підприємства та відділу.

12.12.2014, наказом директора ДП «ЗОД» ОСОБА_15 № 190/к, звільнено з роботи головного бухгалтера ОСОБА_12 з 15.12.2014 за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_12 , обіймаючи посаду головного бухгалтера ДП «ЗОД», у період з 15.12.2003 року по 15.12.2014 року, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, являлася службовою особою, та у період з 01.01.2013 року по 26.09.2014 року, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), а саме службову недбалість при наступних обставинах.

Так, відповідно до Статуту ДП «ЗОД», затвердженого розпорядженням Керівника Державного управління справами Президента України (далі ДУС) від 25.11.2011 № 641, підприємство засновано на майні, що перебуває в державній власності. Засновником підприємства є ДУС. ДП «ЗОД» здійснює свою основну діяльність шляхом організації обслуговування окремих категорій пасажирів, що прямують через аеропорт літерними або іншими спеціальними рейсами, а також звичайними авіаційними рейсами; забезпечення разом з іншими державними органами і структурами авіаційної безпеки офіційних делегацій та посадових осіб, які обслуговуються в Залі офіційних делегацій; надання послуг пасажирам перед вильотом та після прильоту, а також відвідувачам під час проведення офіційних заходів.

Згідно з п.64 ст.1 Повітряного кодексу України, наземне обслуговування це послуги з наземного обслуговування повітряних суден, екіпажу, пасажирів, вантажу, багажу, що надаються користувачам аеропортів на території аеропорту або за його межами.

Розпорядженням керівника ДУС від 02.02.2012 року № 20 затверджено «Інструкцію про порядок подання замовлень та укладання договорів про обслуговування ДП «ЗОД»», яка визначає порядок подання замовлень та укладання договорів про обслуговування.

Вимогами вказаної інструкції визначено, що обслуговування у ДП «ЗОД» посадових осіб та інших категорій пасажирів здійснюється: за дорученням і розпорядженням Глави Адміністрації Президента України та Керівника ДУС; на замовлення державних органів, установ організацій для обслуговування членів офіційних делегацій і осіб, яких включено до Переліку осіб, які мають право обслуговування на ДП «ЗОД»; на замовлення осіб, яких включено до Переліку осіб, для їх обслуговування, або обслуговування делегацій і осіб, які прибувають на їх запрошення; на замовлення, подані, на підставі укладених з ДП «ЗОД» договорів, за дотримання умов, передбачених цими договорами.

Відповідно до затверджених тарифів, ціна за обслуговування однієї особи з ПДВ становить:

-30 грн. 30 коп. для офіційних делегацій за дорученням Адміністрації Президента України, працівників АПУ та ДУС, які відбувають (прибувають) у службові відрядження; для членів офіційних делегацій та посадових осіб, які відбувають (прибувають) у службові відрядження за дорученням ВРУ, КМУ; для співробітників УДО під час службових відряджень, пов`язаних із забезпеченням безпеки осіб, щодо яких здійснюється державна охорона (безготівковий розрахунок);

-350 грн. для органів державної влади на договірних умовах (розрахунок готівкою чи безготівковий); для керівників іноземних дипломатичних (економічних) представництв в Україні; для народних депутатів України, керівників центральних органів державної влади та їх перших заступників і заступників, Постійного представника Президента України в АР Крим та його першого заступника і заступників, глав обласних державних адміністрацій, міських Київської та Севастопольської державних адміністрацій та їх перших заступників і заступників, голів обласних рад та їх заступників, та членів їх сімей (до членів сім`ї відноситься чоловік, дружина, діти та батьки), для екс-президентів України (розрахунок готівкою чи безготівковий);

-525 грн. для осіб, зазначених вище у випадку трансферу (авіапасажир, який, згідно авіаквитком, обслуговується на приліт і змінює напрямок по вильоту протягом календарної доби та, під час очікування іншого рейсу, не покидає приміщення ДП «ЗОД»);

-900 грн. для юридичних осіб у рамках виконання спеціальних державних та міждержавних проектів (за погодженням з ДУС; розрахунок готівкою чи безготівковий);

-1350 грн. для юридичних осіб у рамках виконання спеціальних державних та міждержавних проектів у випадку трансферу;

-1800 грн. для інших осіб (розрахунок готівкою чи безготівковий);

-2700 грн. для інших осіб у випадку трансферу (розрахунок готівкою чи безготівковий).
На виконання вище вказаних вимог перелічених підзаконних нормативно-правових актів, із метою здійснення діяльності, визначеної Статутом підприємства, у період з 12.12.2012 року по 27.06.2014 року, між ДП «ЗОД» (Виконавець) укладено 11 договорів про надання послуг з обслуговування в Державному підприємстві «Зал офіційних делегацій» із рядом підприємств, установ та організацій (Замовники).

Предметом указаних договорів є надання послуг з обслуговування в ДП «ЗОД» вищих посадових осіб і офіційних делегацій, а також інших осіб, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 243 (зі відповідними змінами та доповненнями).

Відповідно до умов указаних договорів, ДП «ЗОД» зобов`язане приймати пасажирів на обслуговування лише за наявності заявки, що надійшла у письмовому вигляді та своєчасно виставляти рахунки за надані послуги.

Окрім того, розрахунки за надані послуги можуть бути проведені в готівковій або безготівковій формах у національній валюті України. Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Виконавцем рахунка на оплату послуг. Виконавець щотижня надає Замовнику рахунки на оплату послуг, які виписуються, на підставі заявок Замовника та обсягів фактично наданих послуг, з доданням необхідних облікових документів. За фактом надання послуг складається акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками Сторін. Підписаний Акт Замовник зобов`язаний повернути в бухгалтерію ДП «ЗОД» протягом 5 днів.

Під час здійснення діяльності підприємства у ході виконання вказаних договорів, відповідно до висновків Державної фінансової інспекції України, викладених у акті ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «ЗОД» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року № 08-21/4 від 04.03.2016 року, встановлено, що підприємством надавались послуги за готівковий рахунок особам державної влади, іншим юридичним особам без укладання відповідних договорів або, у порушення умов укладених договорів, за заниженою вартістю, що призвело до недоотримання доходів ДП «ЗОД» на загальну суму 7 927 116,40 грн. та нанесено збитків на зазначену суму.

Указані збитки були спричинені під час виконання наступних договорів.

Так, згідно з договором із Службою Протоколу Київської Митрополії Української Православної Церкви від 25.02.2013 № 477, за пільговим тарифом надано дозвіл користуватися послугами ДП «ЗОД» тільки для Блаженнішого Митрополита Київського і всієї України Володимира, митрополитів, архієпископів та єпископів. Інші клірики і працівники Київської Митрополії Української Православної Церкви та члени їх родин обслуговуються на загальних засадах. Однак, встановлено, що ДП «ЗОД», за період з 03.01.2013 по 29.08.2014, надавалися послуги іншим особам (які повинні обслуговуватися за тарифом 1800 грн. та 2700 грн.) за пільговим тарифом (350 грн. та 525 грн.) та за готівку, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 1 358 275 грн.

Відповідно до договорів із Управлінням справами Верховної Ради України від 26.04.2013 року № 532, від 29.11.2013 року № 118, від 27.06.2014 року № 63-1/698-1, пільговий тариф (350 грн. та 525 грн.) повинен застосовуватися при обслуговуванні членів офіційних державних, парламентських делегацій України та іноземних держав, а також осіб, які їх супроводжують, відповідно до оформлених належним чином розпоряджень, та для народних депутатів України та членів їх сімей (розрахунок готівкою чи безготівково). У додатку № 1 до вище наведених договорів наведено перелік осіб, які, згідно із розпорядженням Голови Верховної Ради України від 08.02.2012 року № 66, уповноваженні замовляти обслуговування народних депутатів України, офіційних осіб та делегацій ВРУ у залах офіційних делегацій, що розташовані в аеропортах і на залізничному вокзалі. При цьому, затвердженим органом управління тарифу за ціною 350 грн. при обслуговуванні членів офіційних державних, парламентських делегацій України та іноземних держав, а також осіб, які їх супроводжують, відповідно до оформлених належним чином розпоряджень, не передбачено. За ціною 30,30 грн. передбачено тарифом обслуговування членів офіційних делегацій (у т.ч. іноземних) та посадових осіб, які відбувають (прибувають) у службові відрядження за дорученням Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України (безготівковий розрахунок). За ціною обслуговування 30 грн. 30 коп. ДП «ЗОД» не оформлено належним чином розпоряджень щодо обслуговування членів офіційних державних, парламентських делегацій України та іноземних держав, а також осіб, які їх супроводжують, тому, у порушення додатку № 2 до договорів, тарифу, затвердженого органом управління, ДП «ЗОД» надавалися послуги особам за пільговим тарифом, які повинні обслуговуватися на загальних засадах, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 1 024 600 грн.

Згідно з договором із Національним університетом «Одеська юридична академія» від 19.04.2013 № 525, пільговий тариф (350 грн. та 525 грн.) повинен застосовуватися для керівництва, співробітників, почесних гостей академії (у додатку № 1 до вказаного договору не визначені прізвище, ім`я, по батькові зазначених осіб). Умовами укладеного договору не визначено порядок оплати готівкою. Згідно первинних документів встановлено, що, за період з 03.01.2013 року по 14.07.2014 року, ДП «ЗОД» надавалися послуги з обслуговування за тарифом 350 грн. та 525 грн. (розрахунок готівкою), за заявкою Національного університету «Одеська юридична академія», особам, які повинні обслуговуватись за тарифом 1800 грн. та 2700 грн. Тобто, у порушення встановлених тарифів, затвердженого органом управління, надавалися послуги особам за пільговим тарифом, які повинні обслуговуватися на загальних засадах, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 186 315 грн.

Відповідно до договору з Національним олімпійським комітетом України від 25.12.2012 року №356, пільговий тариф (350 грн. та 525 грн.) повинен застосовуватися для осіб, що обслуговуються за заявками комітету на договірних умовах (розрахунок готівкою чи безготівково). У додатку №1 до договору від 25.12.2012 № 356 наведено перелік осіб, на яких подається замовлення на обслуговування в ДП «ЗОД» за пільговим тарифом. За вище наведеним договором, надавалися послуги особам за пільговим тарифом, які повинні обслуговуватися на загальних засадах, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 204 450 грн.

Згідно з договором із ПАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» від 18.03.2013 року №501, надавалися послуги з обслуговування за тарифом 350,0 грн. та 525,0 грн. (розрахунок готівкою), за заявкою ПАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» особам, які, відповідно до умов договору, повинні обслуговуватися за тарифом 1800 грн. та 2700 грн., що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 62 350 гривень.

Відповідно до договору з Державним підприємством «Держпостачання» від 14.12.2012 року № 316, пільговий тариф (350 грн. та 525 грн.) повинен застосовуватися для співробітників ДП «Держпостачання», що зазначені в Додатку до договору (розрахунок готівкою чи безготівково), однак, рахунки на оплату послуг (готівкою), які повинні виписуватися, на виконання умов вказаного договору та на підставі заявок Замовника та обсягів фактично наданих послуг, відсутні, що призвело до недоотримання підприємством доходів.

Згідно з договором із ТОВ «5 Елемент Тревел» від 18.03.2013 року № 497, визначено тариф для обслуговування інших осіб за ціною 1800 грн. Та, у випадках трансферту, 2700 грн. За період з 04.03.2013 року по 29.08.2014 року, установлено, що ДП «ЗОД» надавалися послуги з обслуговування за тарифом 350 грн. та 525 грн. (розрахунок готівкою), за заявкою ТОВ «5 Елемент Тревел» особам, які, відповідно до умов договору, повинні обслуговуватися за тарифом 1800 грн. та 2700 гривень. Тобто, у порушення додатку № 3 договору, Тарифу, затвердженого органом управління, посадовими особами ДП «ЗОД» надавалися послуги особам за пільговим тарифом, які повинні обслуговуватися на загальних засадах, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 27 000 гривень.

Відповідно до договору з ПП ТД «Каштан» від 12.12.2012 року № 278, визначено тариф для обслуговування інших осіб за ціною 1800 грн. Та, у випадках трансферу, 2700 грн. У додатку № 1 договору визначено перелік осіб, на яких подається замовлення на обслуговування в ДП «ЗОД». Рахунки на оплату послуг (готівкою), які повинні, на виконання умов вказаного договору, виписуватися на підставі заявок Замовника та обсягів фактично наданих послуг, із доданням необхідних облікових документів та актів виконаних робіт, відсутні. Умовами укладеного договору не визначено порядок оплати готівкою. Однак, за період з 16.06.2014 року по 12.08.2014 року, ДП «ЗОД» надавалися послуги ПП ТД «Каштан» з обслуговування, за тарифом 350 грн. та 525 грн. (розрахунок готівкою), за заявкою особі, яка не визначена у додатку № 1 до вказаного договору та повинна обслуговуватися за тарифом 1800 грн. та 2700 гривень. Тобто, у порушення додатку 1 до вищевказаного договору, ДП «ЗОД» надавалися послуги за пільговим тарифом особам, які повинні обслуговуватися на загальних засадах, що призвело до недоотримання доходів підприємством на суму 7 250 гривень.

Згідно з договором із Службою безпеки України від 03.03.2014 року № 652, за пільговим тарифом (350 грн. та 525 грн.) повинні обслуговуватися Голова СБУ, його заступники та члени їх сімей, співробітники СБУ, які перебувають у складі офіційної делегації, члени іноземних делегацій, що прибувають до України на запрошення СБУ. За період з 28.01.2013 року по 18.08.2014 року встановлено, що ДП «ЗОД» надавалися послуги за заявкою СБУ з обслуговування, за тарифом 350 грн. та 525 грн. (розрахунок готівкою), особам, які повинні обслуговуватися за тарифом 1800 грн. та 2700 грн., що призвело до недоотримання доходів підприємством на суму 151 525 гривень.

Окрім того, у порушення п.2 Інструкції про порядок подання замовлень та укладання договорів про обслуговування ДП «ЗОД» від 02.02.2012 року № 20, надавались послуги з обслуговування, за тарифом 350 грн. та 525 грн. (розрахунок готівкою), взагалі, при відсутності укладених договорів, на підставі замовлень від ДУС, від органів місцевого самоврядування, органів державної влади, інших суб`єктів господарювання, що призвело до недоотримання підприємством доходів на суму 3 141 162 грн. та 1 662 639, 40 гривень.

Також, згідно з банківськими виписками по рахунку ДП «ЗОД» № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Місто БАНК», у період з 01.01.2013 року по 26.09.2014 року, до державного підприємства сплачувалися послуги Замовниками за вище вказаними договорами та, взагалі, без укладення даних договорів про надання послуг, що підтверджує факти, викладені в акті ревізії.

У акті ревізії від 04.03.2016 №08-21/4 визначено, що однією із відповідальних осіб у ДП «ЗОД» є головний бухгалтер підприємства ОСОБА_12 , яка, відповідно посадової інструкції, повинна контролювати повноту отриманих доходів.

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 29.09.2016 № 54/7, за результатами розгляду справи, висновки Державної фінансової інспекції України, викладені у Акті ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 №08-21/4 від 04.03.2016, щодо недоотримання Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» доходів на загальну суму 7 927 116,40 грн., у зв`язку з наданням органам державної влади, іншим юридичним особам послуг, у період з 01.01.2013 по 26.09.2014, за готівковий розрахунок, без укладання договорів або в порушення умов укладених договорів, за заниженою вартістю, документально підтверджується. За період з 01.01.2013 по 26.09.2014, Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» надано послуг за готівковий розрахунок за заниженою вартістю та без укладання договорів на загальну суму 1 928 783,60 грн., що призвело до неодержання доходів, які повинно було б отримати ДП «ЗОД» у разі належного виконання зобов`язань за укладеними договорами, на загальну суму 7 927 116,40 грн. (9 855 900,00 грн. 1 928 783,60 грн.). Отже, у відповідності з нормами п. 2 ст. 224 Господарського кодексу України (зі змінами та доповненням) та положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України, за період з 01.01.2013 року по 26.09.2014 року, Державному підприємству «Зал офіційних делегацій» завдано збитків на загальну суму 7 927 116,40 гривень.

У п. 2 ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управною стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управна сторона одержала б уразі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Отже, ОСОБА_12 , у період часу з 01.01.2013 року по 26.09.2014 року, будучи головним бухгалтером ДП «ЗОД», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, будучи службовою особою, маючи при цьому реальну можливість виконувати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так як того вимагають інтереси служби, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити, систематично не виконувала належним чином покладені на неї службові обов`язки відповідно до 2 розділу посадової інструкції головного бухгалтера ДП «ЗОД» від 12.01.2010, а саме:

-не контролювала повноту отриманих доходів від оплати за користування послугами ДП «ЗОД», згідно Тарифів, затверджених керівником Державного управління справами Президента України, за надання послуг у готівковій формі органам державної влади, іншим юридичним особам без укладання договорів (із ДУС, органами місцевого самоврядування, органами державної влади, іншими суб`єктами господарювання);

-не контролювала проведення щотижневих звірок за надані послуги по обслуговуванню осіб за договорами, укладеними із Службою Протоколу Київської Митрополії Української Православної Церкви від 25.02.2013 № 477; Управлінням справами Верховної Ради України від 26.04.2013 № 532, від 29.11.2013 № 118, від 27.06.2014 № 63-1/698-1; Національним університетом «Одеська юридична академія» від 19.04.2013 № 525; Національним олімпійським комітетом України від 25.12.2012 № 356; ПАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» від 18.03.2013 № 501; Державним підприємством «Держпостачання» від 14.12.2012 № 316; ТОВ «5 Елемент Тревел» від 18.03.2013 № 497; ПП ТД «Каштан» від 12.12.2012 № 278; Службою безпеки України від 03.03.2014 № 652.

У цьому зв`язку, на думку обвинувачення, неналежне виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_12 через несумлінне ставлення до них призвело до спричинення тяжких наслідків інтересам ДП «ЗОД», які полягають у завданні підприємству матеріальних збитків на загальну суму 7 927 116, 40 грн., яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_12 було висунуто обвинувачення у вчиненні службової недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило завдання тяжких наслідків інтересам Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 своєї вини не визнала та заперечила можливість спричинення нею будь-якої шкоди інтересам державного підприємства, зважаючи на те, що за час її перебування на посаді головного бухгалтера підприємства Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», унаслідок проведених перевірок фінансово-господарської діяльності, аналогічних випадків виявлено не було. Ці порушення встановлені після її звільнення з посади на пенсію. У той же час, під час своєї діяльності як головного бухгалтера, вона контролювала хід виконання укладених з підприємством договорів, про які йшла мова, у повному обсязі, оскільки останні були включені до програми «1-С.Бухгалтерія», та, відповідно до переліку осіб, які обслуговувались підприємством, здійснювалися за безготівковим розрахунком. Щодо наявності осіб, які обслуговувались за заниженими тарифами, їй нічого не відомо, оскільки контроль за щоденним надходженням коштів від таких громадян вона не здійснювало і не могла здійснювати, оскільки відповідні документи для обліку та звіряння дотримання умов договорів їй та працівникам бухгалтерії не надавалися. Відповідні наряди залишались у старшого зміни та диспетчерів підприємства та до бухгалтерії не передавалися, а кошти за надані послуги за такими заниженими тарифами сплачувались безпосередньо до каси банку «Місто-Банк», що була розташована на території Державного підприємства «Зал офіційних делегацій». Оскільки такі щоденні наряди-замовлення до бухгалтерії не передавалися, а відповідні особи, що обслуговувалися за заниженими тарифами, на підставі рішення уповноваженого керівника Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», до системи «1-С.Бухгалтерія» не заносилися. Грошові кошти за надані послуги через бухгалтерію підприємства не обліковувалися, а сплачувалися безпосередньо в касу банку, вона не мала можливості та повноважень на здійснення відповідної перевірки надходжень та відповідність їх діючим тарифам, що були затвердженні керівником Державного управління справами. У цьому зв`язку, вона не могла і не може нести відповідальності за спричинені збитки підприємству, оскільки, за своїми посадовими обов`язками та повноваженнями, не мала правових підстав для здійснення контролю за відповідними щоденними нарядами, які в бухгалтерії підприємства не обліковувалися. З цих підстав, вважає, що власними діями чи бездіяльністю вона не могла спричинити шкоду підприємству, у цьому зв`язку, також заперечила проти позову в повному обсязі. Звапереччувала щодо закриття криінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням стироків притягнення до відповідальності та просила її виправдати.

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_12 , вивчивши документи як докази, на які посилався прокурор, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати, у яких прокурор просив ОСОБА_12 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а захисник та обвинувачена, яка не визнала своєї вини у вчиненні даного злочину, просили її виправдати, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, у результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_12 у суді у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Судом був допитаний свідок обвинувачення, якій на думку прокурора, підтверджує винуватість ОСОБА_12 в інкримінованому їй злочині.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що вона працювала у 2002-2003 роках в Державноиу підприємстві «Зал офіційних делегацій», розуміє з приводу яких обставин викликана у судове засідання. Так, ОСОБА_12 з 2003 року займала посаду головного бухгалтера Державного підприємства «Зал офіційних делегацій». У 2015-2016 роках були проведенні перевірки та складений акт комісії, відносно якого її, як свідка, викликали до слідчого для надання показів, враховуючи, що вона у той час з 2002 року працювала на посаді заступника директора виробничих питань. ОСОБА_12 вона знає добре, будь-яких зауважень у той час не виникало до її роботи як головного бухгалтера. Їхне підприємство ДП «Зал офіційних делегацій» було відокремлено від Аеропорту «Бориспіль» і стало структурним підрозділом. ДП «Зал офіційних делегацій» займається обслуговуванням пасажирів. У 2013-2014 роках посаду головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» займала ОСОБА_12 . Свідок, будучи заступником директора та виконуючи функцію виконання виробничих питань, контроль за діяльністю головного бухгалтера не здійснювала. Відповідальність за фінансову частину роботи ДП «Зал офіційних делегацій» у 2013-2014 роках здійснював директор підприємства та головний бухгалтер. ДП «Зал офіційних делегацій» надавало послуги, відповідно до інструкції. До 11.09.2014 року надання послуг щодо укладання договорів між підприємствами здійснювалося та усі замовлення виконувалися підприємством, згідно з інструкцією, яку розробляло та надавало для виконання Державне управління справами. Так, усі договори оформлені через Державне управління справами, тобто контрагент писав листи Державному управлінню справами, після чого дані листи з проханням про надання дозволу укладання договору направлялися до директора підприємства. Директор підприємства надавав усні вказівки, які підлягали виконанню. Пільги на дозвіл обслуговування підприємством державних установ надавалися за вказівкою Державного управління справами, іноді могли бути надані директором. Тарифи затверджували та установлювали Державне управління справами. Список тарифів для кожних осіб визначався письмово. Усних тарифів не було. Пільгові тарифи були тільки з дозволу Державного управління справами. Вона не може повідомити чи складалися акти виконаних робіт до договорів. Оплати здійснювалася через банківську систему установи. Посадова особа ДП «Зал офіційних делегацій» відповідала за тарифи, які були у агента. У диспетчера був перелік договорів, з якими підприємство укладало договір. Інколи бухгалтерія надавала диспетчеру перелік тарифів та перелік осіб. Пасажири до 11.09.2014, які потрапили до зали офіційних делегацій, замовлення надсилалися факсом у письмовій формі з визначеною оплатою. Агенти визначали, як здійснюватиметься оплата послуг через банківську установу чи готівкову/безготівкову оплату. Агенти були підпорядковані диспетчерам, але усі фінансові питання виконувалися через бухгалтерію. Контроль агентів та перевірку коштів здійснювали через бухгалтерію. Агенти відносилися до особового складу підприємства. Заявка - це документ, який безпосередньо не надавався в бухгалтерію. Заявка передавалася у бухгалтерію через диспетчера. Заявка долучалася до рахунку по перерахуванню. Термін зберігання такої заявки, яка приходила по факсу, один місяць. Саме такій термін зберігання заявки був визначений директором підприємства, враховуючи, що їх надходило у великій кількості, а тому не було місця для їх збереження. За готівкові рахунки приймалися заявки, які вносилися до комп`ютеру диспетчером. Добовий план збігається із тим кошторисом, що бачила бухгалтерія по системі підприємства. Агенти робили звірку по кількості осіб, які були обслуговуванні та розміру коштів, які від них надходили. Бухгалтерія сама від себе не могла визначати тарифи та надавати пільги. Заявки не ішли через бухгалтерію, вони ішли безпосередньо диспетчерам. Бухгалтерія не мала права відмовити у затвердженні тарифів, оскільки вони їх не установлювали. Вказівка, що почесний гість в ДП «Зал офіційних делегацій», надавалися листом в заявці, які надходили факсом із прописаними прізвищами та посадами. Заявки додавалися некомерційного призначення лише у випадку, якщо попередньо був укладений договір із Державним управлінням справами. Тому, якщо договору не було ДП «Зал офіційних делегацій» не мали права прийняти заявку факсом. Договір укладався у двох примірниках, які готувала бухгалтерія. До договору долучалися два додатки: додаток 1 це тарифи, які попередньо установлювало Державне управління справами, додаток 2 це заявка (чистий лист) до якої, у подальшому, агент вносив почесних осіб (уточнення із повними даними про особу), присилав факсом, який надавався на виконання диспетчеру. Такий договір направлявся контрагенту на підпис. Агенти не бачили заявок, вони бачили добовий план. Перед агентом завжди були тарифи і вони могли подивитися такий тариф. У разі, якщо могла статися технічна помилка та невірно вказаний тариф у заявці, різницю суми агент повинен був сплатити. Фактично, у роботі недоотриманої суми ДП «Зал офіційних делегацій» по тарифам не було. Таких інцидентів не було. Свідок зауважила, що відносно неї та директора підприємства кримінальні провадження не порушувалися.

Судом було безпосередньо досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які, на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме:

- посадову інструкцію Головного бухгалтера Державного підприємства «Зал офіційних делегацій» від 12.01.2010 (т.1 а.с.99-102);

- розпорядження керівника Державного управління справами про створення Державного підприємства «Зал офіційних делегацій» від 25.11.2003 та наказ призначення ОСОБА_12 на посаду головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» (т.1 а.с.103-104);

- статут ДП «Зал офіційних делегацій» №641 від 25.11.2003 (т.1 а.с.105-116);

- постанову про призначення судово-економічної експертизи від 13.06.2016 (т.1 а.с.117-119);

- клопотання судового експерта №25/7 від 11.07.2016 (т.1 а.с.120-122);

- висновок експерта №54/7 від 29.09.2016 (т.1 а.с.124-141), за результатами розгляду справи, висновки Державної фінансової інспекції країни, викладені у Акті ревізії фінансово-господарської діяльності Дежавного підприємства «Зал офіційних делегацій» за період з 01.01.2013 - 31.12.2015 №08-21/4 від 04.03.2016, щодо недоотримання Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» доходів на загальну 7 927 116,40 грн., у зв`язку з наданням органам державної влади, іншим юридичним особам послугу в період з 01.01.2013 по 26.09.2014 за готівковий розрахунок без укладання договорів, або у порушення умов укладених договорів, за заниженою вартістю, документально підтверджуються. За період з 01.01.2013 по 26.09.2014 Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» надано послуг за готівковий розрахунок за заниженою вартістю та без укладання договорів на загальну суму 1 928 783,60грн., що призвело до неодержання доходів, які повинно було б отримати ДП «ЗОД» (у разі належного виконання зобов`язання за укладеними договорами), на загальну суму 7 927 116,40 грн. (9 855 900,00 грн. - 1 928 783,60 грн.). Отже, у відповідності з нормами п.2 ст. 224 Господарського кодексу України (із змінами та доповненнями) та положеннями ст.22 Цивільного Кодексу України, за період з 01.01.2013 по 26.09.2014, Державному підприємству «Зал офіційних делегацій» завдано збитків, на загальну суму 7 927 116,40 гривень. Враховуючи надані на дослідження документи, висновки, викладені в акті №08-21/4 від 04.03.2016 планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», про те, що у порушення додатка 3 Колективного договору, заступникам директора та головному бухгалтеру нараховано та виплачено заробітну плату, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати на суму 253,8 тис. грн., а також зайвого перерахування єдиного соціального внеску на суму 94,3 тис. грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ДП «ЗОД» на загальну суму 348,0 тис. грн., документально підтвердити не видається за можливе;
- лист Національної поліції України №3366/109/1002/1/02-2016 від 09.08.2016 до Голови Державної аудиторської служби України ОСОБА_17 та відповідь Державної аудиторської служби України ОСОБА_17 про надання розрахунку (т.1 а.с.145-148);
- лист Національної поліції України ГУ в Київській області Відділення поліції в Аеропорту «Бориспіль» №4740/109/1002/1/02-2016 від 01.11.2016 до ДП «Зал офіційних делегацій» (т.1 а.с.149-150);
- наказ №35/0 від 15.12.2003 директора ЗОД ОСОБА_18 про призначення ОСОБА_12 на посаду головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» (т.1 а.с.151);
- копії штатних розписів ДП «Зал офіційних делегацій» (т.1 а.с.152-155);
- лист Національної поліції України ГУ в Київській області Відділення поліції в Аеропорту «Бориспіль» №4831/109/1002/1/02-2016 від 08.11.2016 до ДП «Зал офіційних делегацій» та відповідь на лист головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» ОСОБА_19 №567 від 15.11.2016 (т.1 а.с.156-158);
- лист прокурора групи прокурорів в кримінальному провадженні №0000129 прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 (т.1 а.с.159-167);
- лист Української православної церкви Канцелярія Київської Митрополії №34-15515 вх.16 від 10.11.2016 з додатком договору №477 від 25.02.2013 та копій квитанцій (т.1 а.с.168-250, т.2 а.с.1-23);
- договір №406 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 14.01.2013 (т.2 а.с.24-30);
- договір №652 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 03.02.2014 (т.2 а.с.31-37);
- письмові пояснення ОСОБА_12 від 16.11.2016, відібрані заступником начальника начальником слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_20 (т.2 а.с.51-55);
- повідомлення про підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України від 18.11.2016 (т.2 а.с.56-69);
- постанову про залучення захисника від 18.11.2016 та договір №1711/2016-к про надання правової допомоги від 17.11.2016 (т.2 а.с.70-79);
- протокол допиту підозрюваної ОСОБА_12 від 18.11.2016 (т.2 а.с.81-82);
- листи слідчого НП України ВП в Аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області та відповіді на листи (т.2 а.с.83-103);
- постанову про використання матеріалів кримінального провадження як доказів у іншому кримінальному провадженні від 29.12.2016 (т.2 а.с.104-109);
- постанову про залучення представника потерпілого від 03.01.2017 (т.2 а.с.110-112);
- постанову про визнання юридичної особи потерпілим від 03.01.2017 з додатками (т.2 а.с.113-119);
- протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 10.01.2017 (т.2 а.с.120-131);

- обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , внесеному до ЄРДР за №0000129 від 22.04.2016 з реєстром матеріалів досудового розслідування (т.2 а.с.132-154);

- витяг з кримінального провадження №0000129 від 22.04.2016 (т.3 а.с.1, а.с.12, а.с.16);

- рапорт старшого інспектора чергового відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21 від 25.04.2016 (т.3 а.с.2);

- постанову про призначення прокурора від 22.04.2016 (т.3 а.с.3-4);

- постанову про визначення підслідності від 15.03.2016 (т.3 а.с.5-6);

- доручення прокурора Бориспільської місцевої прокуратури про проведення досудового розслідування від 22.04.2016 (т.3 а.с.7);

- постанову про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування в кримінальному провадженні від 31.10.2016, 28.11.2016 (т.3 а.с.8-11);

- постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 16.11.2016 (т.3 а.с.13-15);

- рапорт щодо виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення №8/3/3-1265 від 12.04.2016 (т.3 а.с.18);

- постанову про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження документів від 01.06.2016 (т.3 а.с.19-20);

- лист Державної Фінансової інспекції України №08-17/230 від 30.03.2016 (т.3 а.с.21-23);

- акт №08-21/1 від 04.03.2016 Державної Фінансової інспекції України ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Зал офіційних делегацій» Державного управління справами, за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 (т.3 а.с.24-86);
- наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №60/од від 20.04.2015 про сертифікацію діяльності ДП «ЗОД» (т.3 а.с.87-117);
- інструкцію про порядок подання замовлення та укладання договорів про обслуговування на ДП «Зал офіційних делегацій» №20 від 02.02.2012 та договір про надання послуг з обслуговування на ДП «Зал офіційних делегацій» (т.3 а.с.118-166, т.5 а.с.6-10);
- договір №118 від 29.11.2013 (т.3 а.с.167-174);
- договір №63-1/698-1 від 27.06.2014 (т.3 а.с.175-182);
- договір №532 від 26.04.2013 (т.3 а.с.183-202);
- договір №525 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 19.04.2013 (т.3 а.с.203-219);
- договір №356 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 25.12.2012 (т.3 а.с.220-234);
- договір №501 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 18.03.2013 (т.3 а.с.235-250);
- договір №316 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 14.12.2012 (т.4 а.с.1-17);
- договір №497 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 18.03.2013 (т.4 а.с.18-31);
- договір №278 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 12.12.2012 (т.4 а.с.32-44);
- договір №652 про надання послуг з обслуговування в ДП «Зал офіційних делегацій» від 03.02.2014 (т.4 а.с.45-50);
- лист Служби безпеки України №10/1/3-856 від 12.03.2014 щодо зміни особи, яка має право підписувати фінансово-господарських документів (т.4 а.с.51-85);
- запит в.о. заступника директора департаменту Держфінспекції України ОСОБА_22 про надання пояснень від 25.02.2016, письмові пояснення заступника директора з виробничих питань ДП «Зал офіційних делегацій» ОСОБА_16 на запит, з додатками у виді посадової інструкції заступника директора з виробничих питань ДП «Зал офіційних делегацій», розпорядженням та інструкцією (т.4 а.с.86-115);
- штатний розпис ДП «Зал офіційних делегацій» (т.4 а.с.116-200);
- копія витягу «Вісник» №11 від 14.03.2014 про встановлення надбавок і доплат працівникам (т.4 а.с.201-204);
- довідку про суми виплаченої одноразової матеріальної винагороди (т.4 а.с.205-209);
- положення про виплату працівникам ДП «Зал офіційних делегацій» матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань від 01.03.2012 та інформація про виплати (т.4 а.с.210-222);
- протокол ради ППО ПАЛС ЦА України працівників ДП «Зал офіційних делегацій» №01-12/2014 від 01.12.2014 (т.4 а.с.223-230);
- розпорядження керівника Державного управління справами №20 від 02.02.2012 (т.5 а.с.5);
- копії грамот ОСОБА_12 (т.5 а.с.11-15).
Також, у судовому засіданні судом були досліджені докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченої, процесуальні витрати у справі, речові докази та письмові докази, надані стороною захисту.

Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , однак надалі прокурор у судовому засіданні відмовився від клопотання щодо допиту вказаних свідків, так як у встановлений судом строк, прокурор забезпечити їх явку не зміг. Сторона захисту не наполягала на виклику вказаних свідків. Враховуючи принцип змагальності сторін, указані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні, тому суд вважає можливим закінчити розгляд кримінального провадження без допиту вказаних свідків.

При цьому, долучені прокурором документи: рапорти поліцейських УПП у м. Борисполі ДПП в Київській області, супровідні, запити, повідомлення та доручення прокурора Бориспільської місцевої прокуратури, у силу положень ст. 86 КПК України, суд не приймає як належні докази обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Як вважає суд, дані документ мають для працівників правоохоронних органів лише внутрішній інформативний характер щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім того, проведення будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не супровідними, рапортами та дорученнями.

Разом із цим, відповідно до змісту частини першої статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, хоча й може мати значення при оцінці допустимості доказу, зафіксованого в висновку експерта. Частиною другою даної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, у розумінні ст. 84 КПК України, постанови слідчих СВ ВП в а/п «Бориспіль» та повідомлення про підозру від 18.11.2016, не є доказами, а тому суд оцінює їх критично.

При цьому, приєднані стороною обвинувачення до матеріалів справи протоколи слідчих дій, а саме: протоколи допиту свідків, підозрюваної, з огляду на те, що в цих протоколах містяться показання підозрюваної, свідків, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці показання були надані слідчому під час досудового розслідування, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, судом дані докази оцінюються критично та не приймаються до уваги.

Зважаючи на наведені вище докази, зібрані сторонами в порядку ст. 93 КПК України, останні підлягають оцінці судом на їх відповідність, допустимість та належність для відповідного висновку про доведеність чи недоведеність вини обвинуваченого, у порядку ст. 89 КПК України.

Отже, дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захист докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи, відповідно до вимог ст. 321 КПК України, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними до суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про необхідність виправдування обвинуваченої ОСОБА_12 за висунутим їй обвинуваченням з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Так, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000129, внесеного до ЄРДР 22.04.2016, відносно ОСОБА_12 , складений та підписаний 16.01.2017 прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Проданом І.

Він містить, відповідно до ст. 291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом, дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, тобто як службова недбалість - неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило завдання тяжких наслідків інтересам Державного підприємства «Зал офіційних делегацій».

При цьому, суд враховує оцінку доказів сторони обвинувачення щодо наявності, на думку прокурора, складу злочину в діях ОСОБА_12 , передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом", п. 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також, має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі "Вєренцов проти України").

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому в ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний зібраний під час досудового розслідування доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988 року, "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, "Яллог проти Німеччини" від 11.07.2006 року, "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

З рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 слідує, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як зазначалося вище, суд безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення у їх сукупності, дав їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, за актом ревізії фінансово-господарської діяльності №08-21/1 від 04.03.2016, встановлено, що на порушення Тарифів, затверджених органом управління (керівником ДУС), у період з 01.01.2013 по 26.09.2014 посадовими особами ДП «Зал офіційних делегацій» надавалися послуги за готівковий розрахунок органам державної влади, іншим юридичним особам без укладання договорів, або на порушення умов укладених договорів, за зниженою вартістю, що призвело до недоотримання доходів державним підприємством на загальну суму 7 927 116, 40 грн. та нанесенню збитків державному підприємству на назначену суму.

Відповідно до акту ревізії №08-21/1 від 04.03.2016 (т.3 а.с.24-83) відповідальними особами є: директор підприємства ОСОБА_24 , який укладав договори з порушенням вимог Тарифу, затвердженого органом управління, ОСОБА_16 , яка відповідно до посадової інструкції повинна контролювати технологічний процес роботи особового складу підприємства та ОСОБА_12 , яка повинна контролювати повноту отриманих доходів.

Не зважаючи на даний акт ревізії, щодо ОСОБА_24 та ОСОБА_16 відповідного рішення прийнято не було, питання про притягнення останніх до відповідальності не ставилося.

У той же час, у вказаному акті ревізії №08-21/1 від 04.03.2016, а саме в шостому пункті під назвою «Стан і достовірність бухгалтерського обліку та фінансової звітності» вказано, що «Ревізією дотримання порядку ведення бухгалтерського обліку та складанні фінансової звітності порушень не встановлено».

Даючи ж юридичний аналіз вказаному акту, що останній, на думку суду, хоч і є джерелом доказів у розумінні ст.93 КПК України, однак не є висновком експертів, а особи, що проводили ревізію, не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а при проведенні вказаної перевірки, не враховувалися показання ОСОБА_12 , оскільки на той час вона вже була звільнена з посади, не працювала на підприємстві, не надавала будь-яких пояснень з цього приводу й не викликалась для їх надання.

При цьому, наявність відповідних щоденних нарядів-замовлень на обслуговування в ході ревізії не досліджувалася, та відповідний зв`язок між бездіяльністю головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» ОСОБА_12 та спричиненими наслідками у вигляді недоотриманого прибутку не встановлено.

Досліджений же судом висновок експерта №54/7 від 29.09.2016 не є доказом причетності ОСОБА_12 до вчиненого кримінального правопорушення, а лише засвідчив факт недоотримання доходів ДП «Зал офіційних делегацій» на загальну суму 7 927 116, 40 гривень та нанесення збитків на загальну суму.

Інші досліджені в ході судового розгляду письмові докази є лише переліками укладених договорів з додатками, листуванням ДП «Зал офіційних делегацій» та Державного управління справами, у тому числі щодо встановлення відповідних Тарифів, які були безпосередньо вивчені судом, однак, у розумінні ст. 85 КПК України, є неналежними доказами, зважаючи на те, що не доводять винуватості ОСОБА_12 у службовій недбалості, що мало наслідком настання тяжких наслідків, ні окремо кожний, ні в їх сукупності.

Так, основними доказами, на думку суду, повинні бути: щоденні наряди-замовлення на обслуговування осіб в ДП «Зал офіційних делегацій» з рішеннями керівника підприємства про обслуговування за відповідними тарифом чи за пільговим тарифом, відповідно; переліки таких осіб, що обслуговувалися підприємством, з метою їх перевірки наявним договорам; банківські документи щодо проведених оплат, а також наявність доказів тому, що такі оплати були предметом перевірки проведеної ревізії, тощо.

З цього приводу, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 не підтвердила факту причетності ОСОБА_12 до інкримінованого їй злочину, крім того пояснила, що ні вона, ні директор ОСОБА_24 за вказаним фактом до кримінальної відповідальності не притягалися. Заявки, на підставі яких відбувалося замовлення на обслуговування пасажирів ДП «Зал офіційних делегацій» та встановленням пільг, визначав та підписував керівник підприємства ОСОБА_24 . На підставі цих заявок формувався добовий план та оплата послуг. Заявки до бухгалтерії не надавалися, а тому контроль за їх виконання головний бухгалтер здійснювати не могла.

Крім того, свідок ОСОБА_16 підтвердила той факт, що обслуговування пасажирів ДП «Зал офіційних делегацій» було можливе за відсутності відповідних договорів на обслуговування, за наявності погодження директором ОСОБА_24 заявок, що було передбачено додатком 2 до Розпорядження Керівника Державного управління справами від 2 лютого 2012 року №20 (у редакції Розпорядження Керівника Державного управління справами від 26 березня 2013 року №57).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні службового злочину, щодо якого не було прийнято відповідної Постанови Пленумом Верховного Суду України, немає з цього приводу і інших офіційних роз`яснень, а тому, при цьому слід керуватися основними принципами, зазначеними у абз.1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26 грудня 2003 року "Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень", які передбачають необхідність з`ясування всіх фактичних обставин справи, службового становища й кола повноважень особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, мотиву, мети і характеру вчинених дій, їх зв`язку із службовим становищем зазначеної особи та наслідками, що настали.

За статтею 367 КК України, у редакції станом на січень 2013 року - серпень 2014 року, передбачала і передбачає по суті і по даний час, кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. А частина друга цієї статті передбачала і передбачає відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Службова недбалість - єдиний необережний злочин у сфері службової діяльності.

Відповідно до чинного законодавства та судової практики, тлумачення норм ст. 367 КК України передбачає, що службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи, 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, 3) причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Службова недбалість може проявитися у формі: невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам відповідних осіб.

Для кваліфікації діяння за ст.367 КК України має бути встановлено, що діяння вчинене службовою особою під час виконання нею своїх обов`язків. Шкода, заподіяна службовою особою з інших обставин, що не залежали від неї, не дають підстав говорити про наявність злочинної службової недбалості. Так само, не утворюють складу цього злочину шкідливі наслідки, що настали з причин, які службова особа не могла усунути.

Істотна шкода та тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані винному лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків. Для цього необхідно встановити, яке саме порушення службових обов`язків передувало настанню істотної шкоди чи тяжких наслідків, що це порушення було їх необхідною умовою і, що службова особа усвідомлювала чи повинна була усвідомлювати розвиток причинного зв`язку, тобто те, що її діяння стане причиною настання саме зазначених наслідків.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої як службову недбалість, за ч. 2 ст. 367 КК України, сторона обвинувачення обґрунтовує це тим, що ОСОБА_12 неналежно виконувала покладені на неї обов`язки через несумлінне ставлення до них.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Відповідно до вимог закону про кримінальну відповідальність, за ст. 367 КК України відповідальність настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені у зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, тобто, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений до кола службових повноважень такої особи.

Однак, як видно зі змісту обвинувального акта, саме формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_12 по суті зводиться лише до переліку загальних обов`язків останньої визначених розпорядженням керівника підприємства та загально діючих в Україні Положень та стандартів бухгалтерського обліку, та зазначено саме - Розділ ІІ посадової інструкції головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» від 12.01.2010, і що вона не контролювала повноту отриманих доходів від оплати за користування послугами ДП «Зал офіційних делегацій», відповідно до Тарифів, затверджених керівником Державного управління справами, за надання послуг у готівковій формі органам державної влади, іншим юридичним особам без укладання договорів; не контролювала проведення щотижневих звірок за надані послуги по обслуговуванню осіб за договорами, укладеними між ДП «Зал офіційних делегацій» та переліченими юридичними особами.

Зазначені обов`язки є загальними, згідно з указаним Розділом ІІ її посадової інструкції.

У той же час даних, які б підтверджували наявність у головного бухгалтера ОСОБА_12 можливості здійснювати свої повноваження саме щодо такої перевірки та контролю щоденних нарядів-замовлень на обслуговування, що здійснювалися за межами укладених договорів та на підставі розпорядження керівника державного підприємства про зміну тарифу на обслуговування, за відсутності таких нарядів та відповідного обліку в бухгалтерії підприємства, у матеріалах справи поданих стороною обвинувачення доказах, а тим більше у посадовій інструкції, не зазначено, та не встановлено і судом.

З цього приводу такі твердження державного обвинувачення суд розцінює лише як припущення, які не підтверджуються допустимими та належними доказами, у розумінні ст.ст. 92-94 КПК України.

У цьому зв`язку, пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення не містить чітких вказівок та конкретні посилання на те, які саме обов`язки неналежно виконала обвинувачена ОСОБА_12 .

Стороною обвинувачення не надано посадову інструкцію головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій», якою б регламентувалися обов`язки, що покладаються на ОСОБА_12 у частині контролю проведення щотижневих звірок за надані послуги по обслуговуванню осіб за укладеними договорами з ДП «Зал офіційних делегацій» та контролю повноти отримання доходів від оплати за користування послугами ДП «Зал офіційних делегацій», згідно з Тарифами, затвердженими керівником Державного управління справами Президента України, за надання послуг у готівковій формі органам державної влади, іншим юридичним особам без укладання договорів.

Таке твердження державного обвинувачення зроблено лише з урахуванням Розділу ІІ відповідної посадової інструкції, обов`язки за якою є загальними.

Тому суд вважає, що в ході судового розгляду справи не встановлено даних та фактичних обставин, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_12 своїх службових обов`язків, передбачених другим розділом посадової інструкції головного бухгалтера ДП «Зал офіційних делегацій» від 12.01.2010, у зв`язку із несумлінним ставлення до їх виконання.

Зазначене, також, підтверджено в судовому засіданні і представником ДП «Зал офіційних делегацій» при надання пояснень щодо обвинувачення ОСОБА_12 , її характеристики як головного бухгалтера та пред`явленого цивільного позову, який заявлено до останньої лише у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 пред`явлено відповідне обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину та причинного зв`язку між неналежним виконанням ОСОБА_12 своїх службових обов`язків та спричиненням тяжких наслідків інтересам державного підприємства «Зал офіційних делегацій». Більш того, у цьому зв`язку, суду стороною обвинувачення не надано доказів того, що головний бухгалтер ОСОБА_12 , у період часу 2013-2014 роки, взагалі неналежно ставилась до своїх обов`язків.

Оцінюючи сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, як тих, які були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, у їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні службової недбалості неналежному виконанні нею службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило завдання тяжких наслідків інтересам ДП «Зал офіційних делегацій», - не доведено, наявні докази не доводять винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку з тим, що є лише припущеннями, інших доказів матеріали кримінального провадження не містять і додаткових стороною обвинувачення не надано, при цьому можливість їх отримання вичерпана.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення, у зв`язку з чим у суду виникли обґрунтовані розумні сумніви щодо її винуватості у вчиненні вказаного злочину.

Суд враховує правову позицію щодо визнання винуватості особи "поза розумним сумнівом" та визначення "стандартів доказування", висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, у якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин, лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Представлені стороною обвинувачення докази не є настільки переконливими, що давало б суду підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_12 "поза розумним сумнівом".

З урахуванням викладеного, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях на припущеннях сторони обвинувачення.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_12 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях, які наведені вище.

Встановлено, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченої слід тлумачити на його користь.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази, що наявні у провадженні, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_12 органом досудового слідства обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - службової недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило завдання тяжких наслідків інтересам Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», повністю не знайшло свого підтвердження в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не надано до суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів на доведення пред`явленого обвинувачення.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_12 підлягає визнанню невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні, у розмірі 17183 грн. 40 коп., слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов ДП «Зал офіційних делегацій» про відшкодування заподіяної злочином шкоди в розмірі 7927116 грн. 40 коп. підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 129, 318, 322, 337, 342-352, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ч. 2 ст. 367 КК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та виправдати у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні №0000129, у розмірі 17183 грн. 40 коп., віднести на рахунок Держави України.

Цивільний позов Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», заявлений до ОСОБА_12 про стягнення 7927116 грн. 40 коп. завданої матеріальної шкоди, залишити без розгляду.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захисникам та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1