Справа № 761/2756/23
Провадження № 1-кс/761/2007/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

23 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Так, у своїй скарзі заявники просять скасувати постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 «Про проведення огляду публікації» у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також зобов`язати уповноважених слідчих у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022 вчинити слідчі дії, які сторона захисту ініціює у вищевказаному клопотанні.

Свою скаргу заявники мотивують тим, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000375 від 14.03.2022 за ч.1 ст. 111 КК України, в рамках якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

23.12.2022 адвокатом ОСОБА_3 , в порядку ст. 220 КПК України, подане клопотання № 353/2312/22 до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань слідчому у кримінальному провадженні № 0000375 від 14.03.2022 про проведення слідчих дій, направлених на збирання доказів, а саме - огляд публікацій за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою фіксації відомостей, зміст яких є аналогічним публікаціям ОСОБА_7 , за змістовним навантаженням.

13.01.2023 на електронну пошту адвоката ОСОБА_3 надійшла постанова слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03.01.2023 про відмову в задоволенні клопотання.

Разом з тим, висновок слідчого сторона захисту вважає незаконним, оскільки він є фактично відмовою стороні захисту в реалізації його права на збирання доказів, як передумови для реалізації принципу змагальності та забезпечення права на захист, при цьому сама постанова слідчого від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання, на думку заявників, є невмотивованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Заявники стверджують, що у повідомленні про підозру від 05.10.2022, зокрема, зазначено, що реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.03.2021, під час виступу на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відеозапис якого 28.03.2021 розміщено на каналі відеохостингу YouTube за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 та надалі в невстановлений час, але не пізніше ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час інтерв`ю журналісту програми « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_9 , відеозапис якого ІНФОРМАЦІЯ_5 розміщено на каналі відеохостингу YouTube за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 , висловлював ідеї пропагандистського характеру і формував у суспільстві антиукраїнські настрої, які відповідно до висновку комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи від 28.03.2022 № 5950/5951/22-61, проведеної судовими експертами ІНФОРМАЦІЯ_8 , містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на підрив української державності, сприяв зусиллям РФ, терористичних організацій «ЛHP» і «ДНР» та їхнім представникам на схвалення ідей позитивного або нейтрального сприйняття можливої російської агресії, підриву морального духу населення та особового складу Збройних Сил України, просування ідей дружньої до України РФ, недружнього Заходу, втрутився у внутрішню та зовнішню політику України, розпалюючи сепаратистські настрої серед населення, організовував та підтримував інформаційну експансію з боку РФ, терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР» та їхніх представників, підтримував і вживав заходів щодо посилення економічної, політичної, фінансової залежності України від РФ. Ідеї пропагандистського характеру, які поширюються ОСОБА_10 у відеозаписах за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 та, ІНФОРМАЦІЯ_9, які відповідно до висновку комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи від 28.03.2022 № 5950/5951/22-61, проведеної судовими експертами Київського НДІСЕ, мають ознаки інформаційного впливу, спрямованого на підрив української державності с аналогічними за змістом ідеям проведення РФ війни (так званої спеціальної військової операції) проти України.»

Сторона захисту стверджує, що основними доказами, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність народного депутата ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, є висновки судових експертиз, зокрема, висновок № 5950/5951/22-61 від 28.03.2022 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи, в якому зазначено, що за результатами проведення психосемантичного і семантико-дискурсивного аналізу експертами встановлено, що зі зміст повідомлень ОСОБА_11 можливо виділити декілька основних ідей, які транслювалися цільовій аудиторії: в Європі (ЄС) та НАТО нас ніхто не кличе, ми нікому не потрібні.

Разом з тим, заявники стверджують, що сторона обвинувачення не звертає уваги на стверджувані стороною захисту висловлювання впливових європейських політиків та радників цих політиків про передчасність, неможливість вступу України до НАТО та ЄС, та про протидію очільників європейських держав вступу України до НАТО та ЄС, про що, за словами захисника, висловлював свої думки ОСОБА_12 .

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стверджують, що на переконання сторони захисту, відмова слідчого в реалізації права ОСОБА_7 на проведення слідчої дії пов`язана з тим, що в результаті огляду зазначеної публікації захистом буде отримано неспростовні докази, які роблять повідомлення про підозру нікчемним, а подальше кримінальне переслідування підозрюваного - репресивним.

Заявники адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та дату судового розгляду, не прибули. Разом з цим, до початку судового розгляду від адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому останній просив проводити розгляд за його відсутності, скаргу просив задовольнити.

Слідчий ГСУ ДБР ОСОБА_6 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов таких висновків.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідчий суддя приймає до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг на бездіяльність Державного бюро розслідувань Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020, 11-сс/824/5892/2020).

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 , Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, зі змісту постанови слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, вбачається, що в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчих дій, а саме огляду публікації в якій викладено висловлювання ОСОБА_13 , відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий зазначив про те, що відповідно до ст. 111 КК України, державна зрада, передбачає кримінальну відповідальність за діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Як зазначено в клопотанні захисника, ОСОБА_14 не є громадянином України, а отже мета її висловлювань не має відношення до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 0000375 від 14.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як вбачається зі змісту скарги, заявники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично висловлюють незгоду з висновками судових експертиз у кримінальному провадженні та наданої, зокрема і на основі цих висновків, слідчим оцінки діям підозрюваного, однак така незгода, на думку слідчого судді, не є підставою для проведення слідчої дії - огляду публікації, в якій висвітлено висловлювання іноземного політика, згідно ст. 237 КПК України. При цьому, інша мета проведення такого огляду, а саме доведення упередженого обвинувального ухилу у слідчого при проведенні досудового розслідування, не підтверджується будь-якими доказами.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022 є мотивованою, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.ст. 110, 220 КПК України, тобто є законною, а тому слідчим суддею не вбачається підстав для її скасування.

Таким чином, з урахуванням наведеного, приходжу до висновку про належну вмотивованість та обґрунтованість рішення слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022.

Що стосується порушеного питання перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого вчинити дії за наслідками розгляду клопотання, а саме провести огляд публікації, слідчий суддя зауважує наступне.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40, ч.4 ст. 40-1 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Отже, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено питання щодо прийняття рішення про зобов`язання уповноваженої особи постановити конкретні рішення за наслідками розгляду скарги учасника кримінального провадження, що було би невиправданим втручанням без законних на те підстав у повноваження слідчого, дізнавача чи прокурора, а тому скарга адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в цій частині також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні скарги захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 від 03 січня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000375 від 14.03.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1