Справа № 461/5765/22
Провадження № 1-кс/461/5137/22
УХВАЛА
15.11.2022 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
10.11.2022 року ОСОБА_3 звернувся в Галицький районний суд м.Львова з клопотанням, в якому просив слідчого суддю скасувати арешт на майно, а саме грошові кошти у сумі 480 польських злотих, які не мають відношення до кримінального правопорушення та необхідно йому для особистого використання, три банківські платіжні картки із наступними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 27.10.2022 року його було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. 28.10.2022 року йому було повідомлено про підозру у пропозиції та наданнi службовiй особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає таку вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. В процесі затримання ним добровільно було видано грошові кошти, які знаходились у його гаманці в сумі 480 польських злотих та три банківські платіжні картки із наступними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . ОСОБА_3 зазначає, що особисті грошові кошти у сумі 480 польських злотих не використовувались ним під час вчинення кримінального правопорушення та необхідні йому для особистого використання.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Суд прийшов до висновку про розгляд вказаного клопотання без участі заявника та слідчого, котрі належним чином повідомлені про судове засідання, а їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.
Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
- мобільний телефон марки іPhone ХR Rot, ІМЕІ: НОМЕР_4 , із сім картою всередині з абонентським номером НОМЕР_5 ;
- особисті грошові кошти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальній сумі 480 польських злотих;
- пластикові банківські платіжні картки наступних номерів: НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_3 ;
- грошові кошти в загальній сумі 1 400 (одна тисяча чотириста) польських злотих, наступних номерів та серій, а саме:
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії GP1801217;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії FF9596782;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії BF2015171;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серіїCP3223559;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії CB4555052;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії DM6215598;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії EI0668566;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії EA5026471;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії IU9123430;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії YI9316952;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії IA2602626;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії FF2922877;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії CD1267924;
- купюра номіналом 100 (сто) польських злотих серії DM1996088.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт на особисті грошові кошти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальній сумі 480 польських злотих та пластикові банківські платіжні картки наступних номерів: НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_3 накладено з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Грошові кошти в загальній сумі 480 польських злотих та пластикові банківські платіжні картки наступних номерів: НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 .
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як визначено у ч.1 ст. 318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Ні прокурором, ні слідчим не надано суду підтверджуючих документів щодо необхідності у продовженні накладення арешту на особисті грошові кошти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальній сумі 480 польських злотих; пластикові банківські платіжні картки наступних номерів: НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_3 .
Отже, ОСОБА_3 довів слідчому судді, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба. Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули та не спростували доводів клопотання, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна є обґрунтованим, законним та підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131,170,173,174КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.10.2022 року у справі №461/5765/22, пров. 1-кс/461/4921/22 в частині накладення арешту на особисті грошові кошти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальній сумі 480 польських злотих та пластикові банківські платіжні картки наступних номерів: НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1