Справа №635/1308/23
Провадження №1-кп/635/138/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадження.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, що само по собі може бути підставою та мотивом обвинуваченого переховуватись від суду. Також про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_3 самовільно без дозволу командирів залишив місце несення служби в умовах воєнного стану з метою ухилення від військової служби та про своє місце перебування нікого не повідомив, що свідчить про те, що останній у разі застосування іншого запобіжного заходу може переховуватись від суду. Зважаючи на те, що всі докази суд досліджує безпосередньо в судовому засіданні, а більшість свідків у даному кримінальному провадженні є військовослужбовцями з якими обвинувачений проходив службу, останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на співслужбовцій з метою не надання останніми свідчень. Отже, застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 09.02.2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням суми застави, строком до 09.04.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 09.04.2023 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який розлучений, є військовослужбовцем, призваним на військову службу по мобілізації, раніше не судимого, має зареєстроване місце проживання.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5до 10 років.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду та незаконно впивати на свідків з метою зміни ними показань на його користь.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_3 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про забезпечення участі захисника у кримінальному провадженні для захисту його інтересів у судовому засіданні, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим обвинуваченим за його проханням для участі у кримінальному провадженні. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 не може самостійно залучити захисника для участі у кримінальному провадженні у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, суд вважає клопотання обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України залучає до участі у кримінальному провадженні захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 04 червня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 04 червня 2023 року включно.

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити ОСОБА_3 захисника для здійснення захисту його інтересів за призначенням під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та забезпечити прибуття захисника у судове засідання, яке відбудеться 16 травня 2023 року на 12 годину 00 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2023 року

Суддя ОСОБА_1