справа № 399/414/22
провадження № 1-кп/399/61/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження №0000975 від 18.07.2022 року та №0001053 від 29.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград - Волинський Житомирської області, громадянина України, українця, освіта вища, розлучений, офіційно непрацевлаштований, не маючий на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.11.2005 року за ч.3 ст. 185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. 19.08.2006 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання; 2) вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 01.04.2010 року засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком 3 роки; 3) вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2017 за ч.2 ст. 185 КК України, 2 роки позбавлення волі, ст. 75 КК України, іспитовий строк 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 та ч.4 ст.185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
28.10.2022 року прокурором подано обвинувальний акт про зміну обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000975 від 18.07.2022, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що приблизно на початку серпня 2021 року, у вечірній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на таємне викрадення майна із приміщення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до вказаного вище житлового будинку, де шляхом пошкодження запірних пристроїв на вхідних дверях проник в приміщення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де із печі під тверде паливо демонтував, після чого повторно таємно викрав належну ОСОБА_5 чавунну плиту на піч під тверде паливо, вартістю з урахуванням зносу 800 грн., із якою зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Своїми умисними діями ОСОБА_3 повторно таємно викрав чуже майно з проникненням в житло, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

15.07.2022 року, приблизно опівночі, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у ОСОБА_3 винник умисел, направлений на таємне викрадення майна із домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до вказаного вище домоволодіння, де шляхом вільного доступу через незачинені двері проник в приміщення літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_6 оцинковану ванну, вартістю з урахуванням зносу 417,50 грн., із якою вийшов із приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння на територію присадибної ділянки, де, продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним умислом та були направлені на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу через дверний проєм проник у приміщення літнього душу вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_6 дві алюмінієві миски вартістю з урахуванням зносу по 120 грн. за 1 миску на суму 240 грн., а всього на загальну суму 657, 50 грн., після чого із викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 повторно таємно викрав чуже майно з проникненням в інше приміщення, вчинено в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч.3, ч.4 ст.185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло, та повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, як зазначено вище Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України№341/2022 від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

На початку липня 2022 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, тобто в період воєнного стану, у ОСОБА_3 винник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна із домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, прийшов до вказаного вище домоволодіння, де шляхом розбиття віконної шибки проник в приміщення будинку домоволодіння по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно з проникненням у житловий будинок викрав належні ОСОБА_8 пару чоловічого взуття вартістю з урахуванням зносу 1250,00 грн., пару наколінників вартістю з урахуванням зносу 616,67 грн., розвантажувальний жилет вартістю з урахуванням зносу 666,33 грн. та осінню військову куртку вартістю з урахуванням зносу 211,00 грн., і всього на загальну суму 2744,00 грн. після чого із викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, з урахуванням зміни обвинувачення, визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення злочинів, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого, дослідження документів щодо речових доказів та судових витрат, висновку експерта.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що йому обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення не оспорював, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно приблизно на початку серпня 2021 року, у вечірній час, прийшов до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , де пошкодив запірні пристрої на вхідних дверях проник в приміщення житлового будинку де із печі під тверде паливо демонтував, після чого викрав належну ОСОБА_5 чавунну плиту на піч під тверде паливо. Крім цього, 15.07.2022 року, приблизно опівночі, прийшов до АДРЕСА_5 та шляхом вільного доступу через незачинені двері проник в приміщення літньої кухні домоволодіння звідки викрав належну ОСОБА_6 оцинковану ванну та продовжуючи свої дії шляхом вільного доступу через дверний проєм проник у приміщення літнього душу вказаного домоволодіння, звідки викрав належні ОСОБА_6 дві алюмінієві миски. На початку липня 2022 року до домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 прийшов та шляхом розбиття віконної шибки проник в приміщення будинку домоволодіння звідки викрав належні ОСОБА_8 пару чоловічого взуття, пару наколінників, розвантажувальний жилет та осінню військову куртку. В подальшому працівники поліції вилучили зазначені речі та повернули власникам. Щиро розкаявся у вчиненому, усвідомлює протиправність своїх дій, зазначив, що в подальшому подібні дії не повторяться.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, завчасно подали заяви про розгляд провадження без їх участі.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч 4 ст. 185 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки повторно таємно викрав чуже майно з проникненням в житло, вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України та повторно таємно викрав чуже майно з проникненням в інше приміщення та в житло вчинені в умовах воєнного стану, вчинив злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування повністю потерпілим матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.
Обвинувачений раніше судимий, розлучений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, має тимчасові підробітки. За місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, відшкодував повністю потерпілим матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням та щиро розкаявся у вчиненому.
Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, а також високу ймовірність вчинення ним повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (відповідно до ч.3 ст. 76 КК України).

Тому, враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.3 та ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, якими є тяжкі злочини та особу винного, визнання обвинуваченим вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання:
за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовий доказ дві алюмінієві миски та оцинкована ванна, вилучені 18.07.2022 року в ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованої між територією двору по АДРЕСА_6 та автодорогою по АДРЕСА_6 передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити власнику.

Речовий доказ чавунну плиту на піч під тверде паливо, жіноча спортивна куртка та електричний чайник, вилучені 20.07.2022 року в ході проведення огляду ділянки місцевості, прилеглої до двору по АДРЕСА_2 передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити власнику.

Речовий доказ пара чоловічого взуття, пара наколінників, розвантажувальний жилет та осіння військова куртка, які вилучені 10.08.2022 року в ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованої біля двору домоволодіння по АДРЕСА_2 - передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1