Справа № 545/1947/22
Провадження № 1-в/545/585/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2022р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтава у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області справу за клопотанням засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: смт. Чупахівка, Охтирського району, Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого. До засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 06.05.1999 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 140 ч.З, ст. 44, 222 ч. 3, 42 КК України до 2 років виправних робіт.
2) 18.05.2000 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 206 ч.2, ст. 101 ч. 1, ст. 42, ст. 43 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.10.2002 умовно - достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів.
3) 26.02.2008 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 122 ч.1 КК України до 1 року 9 місяців обмеження волі. Звільнений 26.11.2009 умовно - достроково на невідбутий строк 3 місяці.
4) 25.08.2010 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі.
5) 24.06.2011 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 262 ч.1, ст. 263 ч. 1, ст. 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі.
6) 26.10.2011 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.2013 умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 2 дні.
7) 21.08.2014 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 185 ч.3, ст. 71 ч. 1, 81 ч.4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
8) 14.11.2017 року Охтирським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_5 із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, обґрунтовуючи вимоги тим, що він відбув частину призначеного покарання і став на шлях виправлення.

Від засудженої особи та представника адміністрації установи ТВК № 100 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання заперечував, так як засуджений не досяг необхідного рівня виправлення, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку прокурора, розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до такого висновку.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 є засудженим, 06.04.2018 року Охтирським міським районним судом Сумської області за ст. 121 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 20.10.2017 року, кінець строку 20.10.2022 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі, а саме: з 20.10.2017 року.

Під час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи один раз. На даний час стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав, до праці не залучався.

З 12.06.2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)».

За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має, з метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався один раз.

Питання щодо можливого застосування ст. ст. 100, 101 Кримінально- виконавчого кодексу України, за відбуттям 1/3 частини призначеного строку покарання, було розглянуто комісією установи 26.06.2019 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно статті 82 Кримінального кодексу України, за відбуттям Ѕ частини призначеного строку покарання, було розглянуто 29.04.2020 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення згідно статті 81 Кримінального кодексу України, за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, було розглянуто 10.03.2021 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно Характеристики затвердженої начальником ДУ «ТВК № 100», встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, тому не заслуговує на умовно - дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 81КК України, так як він в повній мірі не довів свого виправлення.

Також слід зазначити, що гр. ОСОБА_5 , раніше засуджувався за корисливий злочин та звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків не зробив і вчинив новий умисний тяжкий злочини проти життя та здоров`я людини.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК Україн.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ).

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує особу засудженого, відомості щодо його посередньої поведінки, та виходячи з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань є виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання у процесі відбування покарання.

За таких підстав суд вважає, що засуджений своє посередньою поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого, - слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя
Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_1