УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 березня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, не одруженого, неповнолітній дітей не має, працюючого слюсарем по обслуговуванню тепломереж КП «Теплокомуненерго» в м. Олександрія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

-якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 травня 2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн.

Учасники судового провадження:

захисник ОСОБА_5

(в режимі відео конференції з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 травня 2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою занадто суворим.

Зазначає, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не були доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України та сторона обвинувачення обмежилася лише перерахуванням самих ризиків, але конкретно нічим їх не підтвердила та не обґрунтувала.

Крім цього, не було взято до уваги, що ОСОБА_6 має постійне офіційне місце роботи.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000526 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 травня 2023 року включно з визначенням розміру застави у сумі 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Наявність таких ризиків цілком обґрунтована репутацією обвинуваченого, даними про його особу, змістом обвинувачення, переховуванням від суду, невиконанням процесуальних обов`язків, неповідомленням про зміну свого місця проживання, роботи, внаслідок чого неодноразово судом оголошувався його привід, а ухвалою суду від 29.11.2022 року оголошено в розшук і надано дозвіл на його затримання. Тобто, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження в суді, обвинувачений ухилявся від суду, не виходив на зв`язок навіть зі своїм захисником, який неодноразово повідомляв суду, що йому нічого не відомо про місцезнаходження підзахисного та причини неявки до суду. Раніше обвинуваченому вже був обраний більш м`який запобіжний захід, але він виявився неефективним і не забезпечив розгляду справи в розумні строки.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000526 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

8 березня 2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд, пославшись на відомості що характеризують його особу, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, прийшов до висновку, що заявлені ризики існують, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносить до категорії особливо тяжких злочинів, санкція ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може ухилитись від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тобто існує наявність ризику переховування від суду.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Окрім того, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може вчинити нові злочини, оскільки має репутацію особи, схильної до правопорушень, до обману, переховувався від суду. Такі обставини вказують на його негативну репутацію.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений достовірно знаючи про наявність у суді кримінального провадження щодо нього, з місця проживання зник, його місцезнаходження було невідоме, телефонний зв`язок відсутній. Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику переховування обвинуваченим від суду.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який запобіжний захід, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить захисник, не є доцільним, оскільки наявність постійного місця роботи, не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливає на існуючі ризики.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 березня 2023 року, якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: