ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8630/22

Номер провадження 1-кп/495/802/2022

02 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 31 жовтня 2022 у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 01 липня 2022 року , щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого , який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Приблизно в середині травня 2022 року у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, виник прямий умисел на отримання підроблених офіційних документів, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно в середині травня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , пішов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, звернувся до невстановленої під час досудового розслідування особи (матеріали відносно якої, виділено в окреме кримінальне провадження), якій надав вказівку використати його анкетні данні та особисту фотокартку, що заздалегідь були у розпорядженні невстановленої особи, для виготовлення підроблених документів, що надають право на виїзд за кордон, а саме довідки щодо виключення з військового обліку та довідки військово-лікарської комісії, та пообіцяв придбати вказані документи за грошові кошти.

На виконання домовленості, в середині травня 2022 року, через декілька днів після першої зустрічі із невстановленою особою обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся та передав невстановленій особі копію своєї справжньої «учетно-послужной карточки» серії ОПК №7/23.06, фотознімок та гроші у сумі 2000 доларів США. Після чого, через декілька днів, на тому ж місці обвинувачений ОСОБА_3 , забрав у невстановленої особи документи: довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також посвідчення взамін військового квитка № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 Малиновським РТЦК м. Одеси, згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 непридатний до військової служби та його знято з обліку військовозобов`язаних 15.05.2015.

Крім цього, 30.06.2022 близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також посвідчення взамін військового квитка № НОМЕР_1 , видане на ім`я обвинуваченого ОСОБА_3 , видане Малиновським РТЦК м. Одеси, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися, тим самим умисно використав завідомо підроблені документи.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

21 жовтня 2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 , ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України у якому міститься клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 31 жовтня 2022 року , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про судоустрій та статус суддів "суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що приблизно в середині травня 2022 року у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, виник прямий умисел на отримання підроблених офіційних документів, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно в середині травня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , пішов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, звернувся до невстановленої під час досудового розслідування особи (матеріали відносно якої, виділено в окреме кримінальне провадження), якій надав вказівку використати його анкетні данні та особисту фотокартку, що заздалегідь були у розпорядженні невстановленої особи, для виготовлення підроблених документів, що надають право на виїзд за кордон, а саме довідки щодо виключення з військового обліку та довідки військово-лікарської комісії, та пообіцяв придбати вказані документи за грошові кошти.

На виконання домовленості, в середині травня 2022 року, через декілька днів після першої зустрічі із невстановленою особою обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся та передав невстановленій особі копію своєї справжньої «учетно-послужной карточки» серії ОПК №7/23.06, фотознімок та гроші у сумі 2000 доларів США. Після чого, через декілька днів, на тому ж місці обвинувачений ОСОБА_3 , забрав у невстановленої особи документи: довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також посвідчення взамін військового квитка № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 Малиновським РТЦК м. Одеси, згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 непридатний до військової служби та його знято з обліку військовозобов`язаних 15.05.2015.

Крім цього, 30.06.2022 близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також посвідчення взамін військового квитка № НОМЕР_1 , видане на ім`я обвинуваченого ОСОБА_3 , видане Малиновським РТЦК м. Одеси, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися, тим самим умисно використав завідомо підроблені документи, тим самим умисно використавши завідомо підроблені документи.,тобто у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 , ч.4 ст. 358 КК України.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 , ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а саме : пособництво до підроблення посвідчення з метою використання його іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості обвинуваченого ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 вважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначенняобвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні -витрати по залученню експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1510 гривень 24 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речовий доказ-підробну довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022 яка зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.с.37) слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили суд вважажє за доцільне не обирати.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 8500 гривень,

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 8500 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати по залученню експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1510 гривень 24 коп.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речовий доказ-підробну довідку військово-лікарської комісії №4569 від 25.04.2022 яка зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.с.37) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1