Справа № 639/133/23
Провадження №1-кп/639/226/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000890 від 18.11.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, неодруженої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:

18.01.2022 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаною про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», а саме 09.11.2022 близько 13 години, перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 .

Саме в той час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення будь-яких речей, належних ОСОБА_5 з приміщення квартири, в якій остання на усній домовленості мешкала.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, що склалася, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_5 відсутній у квартирі, шляхом вільного доступу, таємно заволоділа грошовими коштами в сумі 15 тисяч доларів США та 5000 гривень, які знаходилися під матрацом ліжка у кімнаті квартири.

Згідно курсу Національного банку України на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 09.11.2022 курс гривні складав 36,5686 гривні по відношенню до 1 долара США, що становить 548400 грн.

Таким чином ОСОБА_7 , діючи усвідомлено, виконала усі дії, які вважала за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужими грошовими коштами, належними ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 553400 гривень, яка відповідно до п. 3 примітки до ст.185 КК України в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є великим розміром.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю. В силу ст. 63 Конституції України від надання показань відмовилась, проте на запитання учасників судового провадження пояснила, що скоїла кримінальне правопорушення за встановлених судом обставин. Грошові кошти частково витратила на придбання автомобіля «Сітроен», який оформила на свого знайомого ОСОБА_9 . В подальшому в ході досудового розслідування ОСОБА_9 було видано генеральну довіреність на ім`я потерпілого ОСОБА_5 щодо вказаного автомобіля. Просила суворо її не карати. Проти задоволення цивільного позову ОСОБА_5 не заперечувала.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_4 просили суд призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, при цьому потерпілий зазначив, що претензій морального характеру до обвинуваченої не має.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 558950 гривень.

В судовому засіданні потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_4 заявили, що уточнюють цивільний позов шляхом зменшення його розміру до 553400 гривень. Крім того, не наполягають на задоволенні позову у разі вирішення судом питання про повернення потерпілому грошових коштів, які були викрадені у нього та в подальшому вилучені у ОСОБА_7 , та передачу потерпілому придбаного за частину цих грошових коштів автомобіля.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої, а також стосовно цивільного позову та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченої кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, у великих розмірах в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 встановлена, що вона судима 18.01.2022 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення в період іспитового строку, офіційно не працює, неодружена, має на утриманні дитину 2019 року народження, яка проживає з матір`ю обвинуваченої, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до п. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

В обвинувальному акті в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , зазначено вчинення нею злочину повторно.

П. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснено, що п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинила новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, яка не погашена та не знята, і при кваліфікації її дій враховано таку кваліфікуючу ознаку як повторність, то рецидив злочинів відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не може ще раз враховуватись при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відношення обвинуваченої до скоєного, особу винної, її вік, стан здоров`я, наявність у неї малолітньої дитини, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченій мінімального покарання.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_7 в цілому, за наведених обставин, на теперішній час можливе шляхом призначення їй покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення під час застосування до неї звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18.01.2022 р., остаточне покарання призначається за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

До набрання законної сили вироком суду відносно ОСОБА_7 підлягає продовженню раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням позиції потерпілого та його представника, які не наполягали на задоволенні цивільного позову у разі повернення ОСОБА_5 вилучених у обвинуваченої грошових коштів та передачі потерпілому майна, придбаного за частину викрадених коштів, беручи до уваги факт укладення ОСОБА_9 довіреності від 24.11.2022 р. на ім`я ОСОБА_5 щодо експлуатації, користування, розпорядження, страхування автомобілем Citroen C4, VF7LCNFUC74248632, д.н.з. НОМЕР_1 , який був придбаний за викрадені у потерпілого кошти.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18.01.2022 р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання обраховувати з 22 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 22 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2022 р. (з урахуванням ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.12.2022 р.) на речові докази у кримінальному провадженні.

Речові докази: автомобіль Citroen C4, VF7LCNFUC74248632, д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль Citroen C4, НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від транспортного засобу Citroen C4, НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , страховий поліс на транспортний засіб Citroen C4, НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , золоту каблучку 585 проби вагою 1,1 г з сертифікатом, 5 банківських стрічок для пакування грошей, 2 ключі від замку, 1 ключ від домофону, які зберігаються у камері збереження речових доказів ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області - передати ОСОБА_5 (к/п, а.с. 37-38, 40, 67-68, 71-74, 86-87, 130);

посвідчення-перепустку на ім`я ОСОБА_9 , яке зберігається у камері збереження речових доказів ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_9 (к/п, а.с. 37-38, 71-74, 130);

грошові кошти у розмірі 332000 (триста тридцять дві тисячі) гривень (купюрами номіналом 1000 грн 21 шт; 500 грн 582 шт; 200 грн 100 шт), які передані на відповідальне зберігання до ХГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 21 грудня 2022 року - повернути ОСОБА_5 (к/п, а.с. 71-74, 124-125, 133);

DVD-R диски з відеозаписами з камер відео спостереження (к/п, а.с. 108, 113, 143, 148) зберігати у матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченій право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1