Справа № 445/450/23
Провадження № 1-кп/445/139/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

особи, щодо якої вирішується питання про

застосування примусового заходу

медичного характеру ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочів Львівської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 16.01.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого

у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023, близько 15:50 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в умовах воєнного стану оголошеного Указом президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , відкрито викрав у ОСОБА_6 жіночу сумку-шопер вирвавши її з рук останньої, таким чином заволодів нею та майном що в ній знаходилось, а саме: мобільним телефоном марки «Iphone 11 Pro 512 Gb» із сім карткою мобільного оператора «Київстар», чохол-бампером для мобільного телефону «Iphone 11 Pro 512 Gb», чохлом для окулярів марки «FS-accessories», жіночим гаманцем марки «TAILIAN» та грошовими коштами в сумі 8400 гривень. Таким чином, ОСОБА_7 своїми протиправними діями завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 21 274 гривень 8 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вказав, що на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що клопотання необхідно задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечила.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечив.

Законний представник, особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст.93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

У відповідності до вимог ст.ст. 19,94 КК України, до осіб, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №137 від 15.02.2023 року встановлено, що на даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням - хронічним маячним розладом. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Прямих проти показів для участі у процесуальних та судово-слідчих діях не має, однак, за своїм психічним станом не може сприймати обставини, які мають значення для справи та давати по них вірні показання.

У період інкримінованих дій ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням - хронічним маячним розладом. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.186 КК України, в стані неосудності, яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання, щодо майна на яке накладено арешт слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

На підставі ст. ст.19,93,94 КК України, керуючись ст.ст.512,513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Скасувати арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 18.01.2023.

Речові докази: мобільний телефон марки «Ірhone 11 pro 512 Gb» с.н. НОМЕР_1 в якому знаходиться сім картка «Київстар» із № НОМЕР_2 з чохлом, шопер-сумку чорного кольору із еко-шкіри, у якій: в`язка із трьох ключів чохол для окулярів, жіночий гаманець з кредитною карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , та дисконтними картками, а також грошові кошти у загальній сумі 8400 грн. - повернути ОСОБА_6 ; ДВД-диск с/н MFP602BE28053977 2А - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000021 від 16.01.2023.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення експертиз у сумі 2642,92 грн. на користь держави.

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1