Дата документу 08.11.2022 Справа № 333/4732/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4732/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/554/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працює, одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 05 березня 2021 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч.2 ст. 389 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.128, ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання:

за ст.128 КК України у виді 150 годин громадських робіт;

за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 місяць 16 днів.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на 1 місяць 15 днів.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення 48 діб за ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2020 року, термін тримання під вартою по даній справі з 25 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 відбув призначене судом покарання, суд вважав необхідним звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, як такого, що повністю відбув його.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до якого, призначити йому покарання:
- за ст.128 КК України у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2021 року, призначити остаточно покарання у виді 240 годин громадських робіт.
- за ч.2 ст.389 КК України призначити покарання у виді арешту строком на 1 місяць.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 72 КК України, одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Отже, 240 годинам громадських робіт відповідають 30 дням (місяцю) арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді арешту на строк 1 місяць 18 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення 48 діб за ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2020 року, термін тримання під вартою по даній справі: з 25 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання невірно призначено покарання без врахування вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Згідно з вироком суду, 23 липня 2020 року приблизно о 18 годині, ОСОБА_6 знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де спільно вживав алкогольні напої зі своєю дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
В ході вищевказаного конфлікту ОСОБА_6 діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, намагаючись вихопити ніж, котрий тримала в руці потерпіла ОСОБА_9 , штовхнув руку потерпілої, внаслідок чого остання потрапила собі в область шиї ножем внаслідок чого ОСОБА_9 спричинено тілесне ушкодження у вигляді рубця в ділянці підборіддя з переходом на верхню третину шиї праворуч з ушкодженням правої внутрішньої яремної вени, волокон кивательного м`яза. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, в присутності якого оголошено та ознайомлено зі змістом рішення суду. 06 квітня 2021 року зазначений вирок набрав законної сили та надійшов на виконання до Комунарського РВ філії Державної установи «Центру пробації» Запорізької області та був прийнятий до виконання.
27 травня 2021 року ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт. Того ж дня для відбування покарання ОСОБА_6 направлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, де повинен був приступити до роботи з 28 травня 2021 року.
Далі, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що йому необхідно з`являтися до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, розташованого по вул. Оріхівське шосе, 10 у м.Запоріжжі для виконання покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з особистих мотивів, з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання, у період часу з 31 травня 2021 року по 24 червня 2021 року, без поважних на те причин, систематично не з`являвся до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, а саме не вийшов для виконання призначеного судом покарання, тим самим ухилився від виконання громадських робіт.
За таких обставин, суд вважав доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікував дії останнього за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст. 84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ст.128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження, за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.404 КПК України, оскаржуваний вирок суду в цій частині колегією суддів не переглядається.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій статей обвинувачення, але на мінімальний строк.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч.4 ст.70 КК України, яка підлягала застосуванню, то колегія суддів вважає ці доводи слушними з огляду на таке.

Попереднім вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Як убачається з матеріалів провадження, епізод злочинної діяльності за ст.128 КК України, за який засуджено ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком, вчинено 23 липня 2020 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.

За таких обставин, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, відповідно до якої, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Крім того, за оскаржуваним вироком ОСОБА_6 вчинено злочин передбачений ч.2 ст.389 КК України у період часу з 31 травня 2021 року по 24 червня 2021 року, тобто після ухвалення попереднього вироку.

В такому разі, суд першої інстанції мав призначити покарання за вказаний злочин, та застосувати положення ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність таких, що його обтяжують, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ст.128 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2021 року, більш суворим за цим вироком, призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

За ч.2 ст.389 КК України призначити покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України (відповідно до якої одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт), за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді арешту на строк 1 місяць 15 днів.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення з 25 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року та вважати ОСОБА_6 таким, що на цей час повністю відбув призначене покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.128, ч.2 ст.389 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст.128 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2021 року, більш суворим за цим вироком, призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

За ч.2 ст. 389 КК України призначити покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України (відповідно до якої одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт), за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 1 місяць 15 днів.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення з 25 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року та вважати ОСОБА_6 таким, що на цей час повністю відбув призначене покарання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4