Справа №293/2314/21
Провадження № 1-кп/293/150/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю захисника ОСОБА_3 , клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0001492, внесене в ЄРДР від 16.08.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Судове засідання з розгляду вищезазначеного кримінального провадження призначено на 10:00 год. 09.02.2023.

25.11.2022 ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів по 23.01.2023 включно без визначення розміру застави.

16.01.2023 до суду надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою 23.01.2023 та неможливості розгляду судом 23.01.2023 з об`єктивних причин питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку, до обвинуваченого застосовано вимоги ч.6 ст. 615 КПК України.

09.02.2023 суд уважає за можливе розглянути подане прокурором клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання прокурор вказує на те, що 15.08.2021, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебував разом з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в автомобілі, біля кукурудзяного поля, а саме між с. Високе Житомирського (Черняхівського) району, Житомирської області та с. Некраші Житомирського (Черняхівського) району Житомирської області.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, з метою задоволення статевої пристрасті у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 під приводом поговорити запросив ОСОБА_6 вийти з автомобіля. Вийшовши з автомобіля разом з ОСОБА_6 та закривши двері автомобіля, ОСОБА_5 відійшов з останньою на відстань близько один метр від автомобіля. Взявши ОСОБА_6 до рук, та закинувши на праве плече, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, тримаючи ОСОБА_6 на правому плечі поніс останню до соняшникового поля забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, обмеживши свободу пересування потерпілої, ОСОБА_5 поклав неповнолітню ОСОБА_6 на ґрунтову ділянку покриту рослинним насадженням та сівши зверху на ноги останньої, здійснюючи психологічний вплив на потерпілу у вигляді погроз застосуванням фізичного насильства до останньої, утримуючи своєю лівою рукою обидві руки ОСОБА_6 , та правою рукою знявши одяг потерпілої, вчинив відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди останньої.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_6 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їхній сукупності: протоколом огляду місця події від 15.08.2021; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; висновком експерта від 10.11.2021 № СЕ-19-21/34039-БД та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Тобто, під час досудового розслідування зазначеними доказами встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, за якими останньому пред`явлено обґрунтоване обвинувачення.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що керуючись п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може переховуватись від суду. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від 7 до 12 років. Під час досудового розслідування, 19.08.2021 постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

Поряд з цим, керуючись п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує реальний ризик незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Даний факт підтверджується тим, що свідками у провадженні є особи, які відомі підозрюваному, останній знає їх місце проживання, крім цього, з частиною свідків проживає в одному населеному пункті с. Троковичі.

А тому, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений буде намагатися вплинути на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Також, керуючись п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не виключена можливість, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше судимий.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків прокурор уважає, що неможливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. А тому даний вид запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити з метою виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотанняпро продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні вказав, що не довіряє суду та не бажає, щоб суддя ОСОБА_10 слухав його справу, а тому з метою протесту щодо розгляду справи суддею Бруховським оголошує голодування.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що його підзахисний тримається під вартою незаконно, інших пояснень по суті клопотання не надав. Також вказав, що суддя є упередженим з розгляду цієї справи, і він, і його підзахисний недовіряють суду, також зазначив, що мають місце погрози його підзахисному суддею ОСОБА_1 , що є основною підставою для відводу судді.

Такі дії обвинуваченого та його захисника, а саме щодо питання відводу судді ОСОБА_1 , суд розцінив як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, оскільки питання відоводу судді ОСОБА_1 неодноразово вирішувались судом відповідно до вимог чинного КПК України з наданням оцінки таким підставам та прийняттям рішення про відмову у задоволенні заяв про відвід, а тому в порядку ч.4 ст. ст. 81 КПК України заявлений відвід судом залишено без розгляду.

Представник потерпілої в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, вказав, що потерпілій в соціальній мережі від користувача на ім`я « ОСОБА_11 » приходять смс- повідомлення, які мають характер залякування, автор таких смс-повідомлень вказує, що є другом обвинуваченого. Роздруківки смс-повідомлень просив долучити до матеріалів справи.

Вислухавши думку учасників розгляду клопотання прокурора, дослідивши таке клопотання, суд дійшов такого висновку:

З врахуванням положень чинного КПК України є наявні підстави для розгляду клопотання про продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою…має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою…може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та доведені обставини, викладені у клопотанні, в силу вимог ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину за ч. 3 ст.152 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років;

наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування обвинуваченого від суду, який усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може перереховуватись від суду про що, зокрема свідчить його розшук під час досудового розслідування, та незаконного впливу на свідків та потерпілу, з метою зміни показів у кримінальному провадженні для побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Належних гарантій, які переважали б за наявними ризиками суду не надано;

наявність можливості щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, так як останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які мали місце на час обрання обвинуваченому на досудовому слідстві запобіжного заходу та його продовження у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, тобто прокурором доведено їх існування, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Водночас враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою сплив 23.01.2023, до останнього застосовано вимоги ч.6 ст. 615 КПК України з підстав неможливості розгляду судом 23.01.2023 з об`єктивних причин питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження на момент розгляду клопотання не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України.

Щодо відсутності існування вищезаначених ризиків стороною захисту під час розгляду клопотання не надано.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В зв`язку з цим, суд задовольняє клопотання прокурора та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 194, 331,392,395 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів по 09.04.2023 включно без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_12