КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого центр ДАІ 3213, 20.05.2016, на автомобіль марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 , незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року, повернути вказане майно.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, правові підстави для арешту вказаного майна відсутні, а склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в рамках якого внесено клопотання про арешт майна, жодним чином не доведено.

Крім того, вказує і на те, що розгляд клопотання відбувся без його участі, з матеріалами справи він ознайомився лише 20.09.2022 року.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, сектором дізнання відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001258 від 23.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.08.2022 року до ВП №1 Бучанського РУН ГУНП в Київській області, надійшло повідомлення від працівника сервісного центру 3246, про те, що 22.08.2022 року, під час перереєстрації автомобіля «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспорного засобу на вказаний транспортний засіб, яке не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.
22.08.2022 проведеним оглядом місця події за адресою: Київська область Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, 2, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23. Також в ході огляду було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого центр ДАІ 3213, 20.05.2016, на автомобіль марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження.
На даний час виникла необхідність у проведенні експертизи, для встановлення відповідності номера кузова транспортного засобу.
Постановою начальника СД відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 23.08.2021 року вказане майно визнано в кримінальному провадженні №0001258 від 23.08.2022 року речовим доказом.
24.08.2022 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотання про накладення арешту на майно, а саме транспортного засобу марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого центр ДАІ 3213, 20.05.2016, на автомобіль марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 , посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання cторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0001258 від 23.08.2022 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може зумовити труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні №0001258 від 23.08.2022 року, спричинити втрату інформації, яка має доказове значення в ході здійснення досудового розслідування.
Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту вказаного майна, є, як вважає апеляційний суд, необґрунтованими, оскільки зазначене майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу, а відтак підлягає арешту.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого центр ДАІ 3213, 20.05.2016, на автомобіль марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 , незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню, залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3885/2022 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1