Номер провадження: 11-кп/813/4/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів, під час розгляду апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000731, внесеному до ЄРДР 10 квітня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, -

установив:

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку недоведеності вчинення даного кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , кожен окремо, звернулись до суду із апеляційними скаргами, у яких зазначали, що вирок підлягає скасуванню з огляду на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду, представник потерпілого ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про повторне дослідження акту судово- медичного освідування потерпілого ОСОБА_10 №2897.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку, коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10 лютого 2021 року в справі №127/14811/17.

Апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду представник потерпілого не навів конкретних обставин, які б свідчили про неповноту дослідження судом акту судово- медичного освідування потерпілого ОСОБА_10 №2897, або, що цей доказ був досліджений судом з порушеннями, а незгода сторони кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі дослідженого доказу, не може бути безумовною підставою для його дослідження за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного дослідження акту судово- медичного освідування потерпілого ОСОБА_10 №2897, оскільки клопотання фактично зводиться до незгоди із наданою судом першої інстанції оцінкою вказаного доказу, досліджених безпосередньо під час судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 242, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 про повторне дослідженняакту судово- медичного освідування потерпілого ОСОБА_10 №2897.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4