ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1062/23 Справа № 623/4253/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року, якою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 березня 2023 року включно,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року клопотання прокурора задоволено та запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - продовжено терміном на 60 днів, тобто до 13 березня 2023 року включно, залишивши без змін раніше визначений розмір застави та обсяг обов`язків, пов`язаних з її внесенням. В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 8 років. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Також зазначив, що судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не розпочалось, проводиться підготовче судове засідання. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних потерпілих, свідків, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.

Крім того, наявність непогашених судимостей у обвинуваченого підтверджує ймовірність його схильності до вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя вказав, що всі обставини, досліджені в ході підготовчого судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що прокурором не було надано до суду жодних доказів існування, встановлених ризиків, а тому, на думку захисника, у суду не було законних підстав вважати продовженим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . Також, вказує, що незабезпечення державою гарантій права на життя обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору, на переконання апелянта, є суттєвим для зміни запобіжного заходу останньому в умовах воєнного стану в Україні.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

- прокурор ОСОБА_6 просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000358 від 05.07.2021 року, щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309 КК України, у порядку ч. 3 ст.331 КПК України постановлено ухвалу про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2023 року включно, залишивши без змін раніше визначений розмір застави та обсяг обов`язків, пов`язаних з її внесенням.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю умотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк,

що не може перевищувати двох місяців.

Судове рішення, прийняте за результатами розгляду клопотання слідчого, повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст.370 КПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Як свідчить зміст оскаржуваної ухвали, наведені вище вимоги діючого кримінального процесуального закону судом враховані.

Зокрема, суд встановив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії нетяжкого та тяжких злочинів, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 8 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суд обґрунтовано зазначив про продовження існування раніше встановлених слідчим суддею та зазначених судами при попередніх продовженнях дії цього запобіжного заходу ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, стадію судового розгляду, а також даних про особу обвинуваченого, наявність у нього непогашених судимостей.

Висновок суду про те, що застосування за таких обставин до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж найсуворіший з них - тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню заявлених вище та встановлених судом ризиків, ґрунтується на наявних у матеріалах провадження доказах і він належним чином умотивований.

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують встановлені судом обставини, тому, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407, 418,419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року, якою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 березня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4