Справа № 619/2632/18
Провадження № 1-кп/643/179/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 від 07.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

15 березня 2023 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000507 від 07.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

21 березня 2023 року у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , у якому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, просив обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». В обґрунтування ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких він посилався в клопотанні, прокурор зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих, які на даний час ще не допитані судом, чим перешкоджатиме досягненню основних завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що з урахуванням суворості покарання, яке передбачається за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, останній може переховуватися від суду, що обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що ОСОБА_6 раніше неодноразово вчиняв тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, може знову вчинити інші кримінальні правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відтак, прокурор вважав, що є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні 21 березня 2023 року з питання продовження стосовно нього строку тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав позицію свого підзахисного, з питання продовження стосовно ОСОБА_6 строку тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з такого.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12.04.2018 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 08 червня 2018 року.

В подальшому ухвалами Дергачівського районного суду Харківської області та Дзержинського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжувався на шістдесят днів, востаннє до 26 березня 2023 року, встановлено строк дії ухвали до 26 березня 2023 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 26 березня 2023 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Правилами ст. 178 КПК України закріплено обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, на який, серед інших, як на підставу продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведений прокурором та продовжує існувати.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Наведені вище обставини у їх сукупності свідчать про продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, який став підставою для обрання запобіжного заходу, а також наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому колегія суддів вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про направлення справи до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення справи до Дзержинського районного суду м. Харкова, у зв`язку з непідсудністю даного кримінального провадження Московському районному суду м. Харкова.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні з приводу заявленого прокурором клопотання покладався на розсуд суду. Зазначив, що вперше з клопотанням про здійснення кримінального провадження стосовно нього судом присяжних вперше заявив 09 грудня 2022 року, раніше такого клопотання ані він, ані його захисник не заявляли.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав позицію свого підзахисного, з питання заявленого прокурором клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Таким чином, відповідно до вимог, зазначених у ст. 34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, за наявності певних обставин, вказаних в частині першій вказаної статті.

Так, ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року було задоволено подання голови Дзержинського районного суду м. Харкова про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 з одного суду до іншого. Кримінальне провадження за №0000507 від 07.04.2018 стосовно ОСОБА_6 було передано з Дзержинського районного суду м. Харкова на розгляд Московського районного суду м. Харкова. Підставою передачі вказаного кримінального провадження з Дзержинського районного суду м. Харкова до Московського районного суду м. Харкова послугувала неможливість утворити склад суду, передбачений ч. 3 ст. 31 КПК України, через недостатню кількість кандидатур присяжних.

У провадження Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №619/2632/18 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, надійшло 15 березня 2023 року.

Під час підготовчого судового засідання 21 березня 2023 року прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області заявив клопотання про внесення подання до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення справи до Дзержинського районного суду м. Харкова, у зв`язку з непідсудністю даного кримінального провадження Московському районному суду м. Харкова. В обґрунтування клопотання посилався, що 01 травня 2022 року набрали чинності зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими, положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України закріплено, що на час дії воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який до теперішнього не скасовано. Клопотання обвинуваченим ОСОБА_6 про здійснення кримінального провадження судом присяжних було заявлено 09 грудня 2022 року, тобто вже після набрання чинності вимогами ч. 10 ст. 615 КПК України, а тому дане кримінальне провадження не може здійснюватися судом присяжних, позаяк вимогами кримінального процесуального закону з 01 травня 2022 року можливість здійснення кримінального провадження судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних на час дії воєнного стану призупинено. Зазначив, що клопотання про здійснення кримінального провадження судом присяжним обвинуваченим ОСОБА_6 09 грудня 2022 року заявлено вперше, до введення воєнного стану в Україні у даному кримінальному провадженні склад суду за участю присяжних не визначався. Кримінальне провадження не відноситься до територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова, а здійснення Московським районним судом м. Харкова даного кримінального провадження судом присяжних призведе до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону і послугує підставою для скасування судового рішення у справі в будь-якому разі, як це закріплено вимогами п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Московського районного суду від 21 березня 2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на шістдесят днів до 19 травня 2023 року, встановлений строк дії ухвали до 19 травня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою.

За правилами ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» № 2201-ІХ від 14.04.2022, який набрав чинності 01 травня 2022 року, назву та статтю 615 КПК України, яка міститься в Розділі ІХ-1 «Особливий режим досудового розслідування, судового розгляду в умовах воєнного стану», викладено в новій редакції. Так, частиною 10 статті 615 КПК України унормовано, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. До теперішнього часу воєнний стан не скасовано.

За вказаних обставин, враховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, а положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України, які набрали чинності 01 травня 2022 року, в імперативному порядку закріплено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, то з 01 травня 2022 року такі кримінальні провадження не можуть здійснюватися судом присяжних.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, вказане кримінальне провадження надійшло у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова 08 грудня 2022 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2022 року у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_8 , суддів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вказане кримінальне провадження було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 грудня 2022 року. У підготовчому судовому засіданні 09 грудня 2022 року обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про розгляд справи судом присяжних на підставі ст. 384 КПК України, однак, з ще 01 травня 2022 року почали діяти вимоги ч. 10 ст. 615 КПК України, якими унормовано особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану та чітко визначено, що в умовах воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів. Відомостей про те, що до моменту введення воєнного стану та до набрання чинності положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України у даному кримінальному провадженні було визначено склад суду за участю присяжних, матеріали кримінального провадження не містять, а відтак, з 01 травня 2022 року підстави для здійснення кримінального провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за участю присяжних - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення були вчинені у Дергачівському районі Харківської області. В подальшому ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2018 року було задоволено подання голови Дергачівського районного суду Харківської області та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, було передано з Дергачівського районного суду Харківської області до Дзержинського районного суду м. Харкова з підстав неможливості утворити склад з трьох суддів для розгляду даного кримінального провадження.

За вказаних обставин, в розумінні вимог ст. 32 КПК України, вказане кримінальне провадження не належить до територіальної юрисдикції Московського районного суду м. Харкова.

У провадження Московського районного суду м. Харкова вказане кримінальне провадження надійшло 15 березня 2023 року на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року про зміну підсудності з підстав неможливості утворити Дзержинським районним судом м. Харкова склад суду відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України - через недостатню кількість кандидатур присяжних. Проте, враховуючи, що з 01 травня 2022 року вимогами ч. 10 ст. 615 КПК України закріплено, що в умовах воєнного стану кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, підстави для здійснення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 Московським районним судом м. Харкова судом присяжних відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Суд враховує, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для скасування судового рішення у справі в будь-якому разі.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення до судового розгляду чи повернення обвинувального акту прокурору, мають вирішуватися належним судом, якому підсудне дане кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», як одну із засад організації судової влади проголошено право на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, який визначається згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. Процесуальними кодексами визначаються вимоги до складу суду. В сукупності ці правила забезпечують розгляд справи судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Інтерпретація суті поняття «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 та полягає у наступному: «п. 23. Відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року)… 24. Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». 25. У пп. 107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов до висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У п. 64 рішення у справі «Йоргіч (Jorgic) проти Німеччини» від 12.07.2007 року ЄСПЛ вказав, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Суд зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невідємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1 Конвенції, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів. Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1.

Пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України визначено право суду у підготовчому судовому засіданні направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадках встановлення непідсудності кримінального провадження.

Вимогами ч. 2 ст. 34 КПК України закріплено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що з метою недопущення порушення правил підсудності, що є беззаперечною підставою для скасування судового рішення, направити матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення територіальної підсудності даного кримінального провадження, у зв`язку з його непідсудністю Московському районному суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 34, 177, 197, 199, 314, 369, 372 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 19 травня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 19 травня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою.

Клопотання прокурора про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000507, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування від 07.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, до Харківського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності - задовольнити.

Обвинувальний акт разом з додатками у кримінальному провадженні № 619/2623/18 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду, у зв`язку з непідсудністю його Московському районному суду м. Харкова.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22 березня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3