Справа № 504/1715/19
Номер провадження 1-кп/504/241/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 02.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення: оператора батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:

26.10.2016 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження строкової військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

04.05.2017 ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу в особі командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2017 №90 ОСОБА_5 прийнятий на військову службу за контрактом та визначений на посаду старшого оператора 4 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2017 №115 ОСОБА_5 призначено на посаду оператора батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відтак, з 26.10.2016, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.11,16,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.

Про порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Проте, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів старший солдат ОСОБА_5 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

04.05.2018 о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

14.05.2019 о 11 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, заявивши про себе та вчинений ним злочин.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є ч.4 ст.407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив у своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення. Про вчинені дії він жалкує, щиро кається, повідомив, що не передбачав негативних наслідків, що настали в результаті вчинених дій.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання, не підтримує кримінальні зв`язки або зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, на наркологічному та психіатричному обліках не значиться, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, тому вважає за доцільне застосувати до нього положення ст.75 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.66-67,70,75-76,407 КК України ст.ст.120,124,128,349,369-371,373-374,394-395 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України та з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1