Справа №712/3638/22
Провадження №1-кп/712/551/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єфремівка Якимівського району Запорізької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, з освітою середньою, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.08.1992 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 141 КК України до 1 року позбавлення волі; 10.10.1994 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 1 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі; 02.10.1997 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.10.2001 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 395, ч. 2 ст. 185, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі; 22.10.2004 Мелітопольським м/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70, КК України до 3 років позбавлення волі; 22.10.2004 Мелітопольським м/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 69, ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.10.2004 Мелітопольським м/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 286, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 17.08.2007 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 12.03.2008 Мелітопольським м/с Запорізької області, за ст. 395 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі; 12.10.2011 Акимівським р/с Запорізької області, за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.05.2017 Мелітопольським м/с Запорізької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, вирок скасовано Апеляційним судом Запорізької області засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185,ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 5 місяців; 05.03.2021 звільнений по відбуттю покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , близько 11:00 годин 18.09.2022, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеному Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений до 21.11.2022 включно, наблизився до потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та шляхом ривка, зірвав належну їй наплічну сумку, в якій знаходилися особисті речі, а саме: мобільний телефон у корпусі білого кольору моделі HTC 820G (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ),вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/10449-ТВ від 30.09.2022, станом на 06.09.2022 становить442 гривні 50 копійок, після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 442 гривні 50 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним кримінального правопорушення, не оспорював та дав показання, які відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті. Повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його вину, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Обвинувачений щиро кається, просив суд суворо не карати. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за:

- ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, зокрема, характер діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення.

З урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, наявністю обставин, що пом`якшують, та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема його віку, способу життя, а саме того, що ОСОБА_4 не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, раніше був засуджений за аналогічні злочини, має не зняту та непогашену судимість, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

При цьому у даному випадку, з огляду на матеріали кримінального провадження, з урахуванням особи винного, встановлені судом обставини хоча і пом`якшують покарання, проте не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та не можуть бути підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У межах реалізації дискреційних повноважень суд вправі застосувати ст. 75 КК України та звільнити особу від відбування покарання з випробуванням за наявності передбачених цією статтею обов`язкових умов та достатніх підстав для висновку про можливість виправлення винного без відбування покарання.

Отже, суд, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_4 був засуджений за аналогічні злочини, належних висновків не зробив, і вважає за неможливим застосувати вищезгадані вимоги ст. 69, 75 КК України до останнього.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування, у сумі 755,12 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 7 (сім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 11.11.2022, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 21.09.2022 по 10.11.2022.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи, у сумі 755,12 грн.
Речові докази, а саме: мобільний телефон моделі HTC 820G (IMEI1: НОМЕР_1 ,IMEI2: НОМЕР_2 , який знаходиться в камері зберігання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області повернути за належністю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1