ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3217/22 Справа № 185/5134/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши відповідність апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2022 року щодо нього за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И В :

Вироком суду ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.185, ч.1ст.357 та ч.1 ст.70 КК до 5 років позбавлення волі.

Обвинуваченим ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.396 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК), зокрема п.4 ч.2 цієї статті, яка вказує, що в апеляційній скарзі зазначаються:вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Натомість, всупереч наведеним нормам закону, апеляційна скарга не містить відповідного обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та чому слід призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Апелянт лише зазначив, що свої доводи викладе лише в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, слід зауважити на тому, що сама апеляційна скарга складена ОСОБА_3 не державною мовою, що суперечить національному законодавству України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року№ 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.
При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
У ч.1 ст.29 КПК теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Тобто, згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.
Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.
За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК, або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).
Відповідно до приписів ч.1 ст.399 КПК, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 КПК, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції (ч.2 ст.399 КПК).
Отже за наведених обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає залишенню без руху із наданням апелянту п`ятнадцяти днів для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2022 року щодо нього за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК - залишити без руху, встановивши йому строк для усунення зазначених в ухвалі апеляційного суду недоліків апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Роз`яснити апелянту, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги протягом вказаного терміну апеляційна скарга буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: