Справа № 712/2652/23
Провадження № 1-кс/712/1341/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , особи в якої вилучено майно ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 28.07.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 28.07.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2022, за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 4362, ч. 3 ст. 4362 КК України.

Слідством встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи на території Черкаської області, з використанням інтернет-месенджеру «WhatsApp», 03.06.2022 і 26.06.2022 у період воєнного стану передав невстановленому представнику російської федерації відомості про результати нанесених ракетних ударів по місцю дислокації військових підрозділів ЗСУ на території Миколаївської області, а також про результати нанесених ракетних ударів по залізничному мосту через річку Дніпро, що знаходиться на автодорозі Н16 на виїзді з м. Черкаси.

Крім того встановлено, що 23.10.2022 у період часу з 12 год. 40 хв. по 14 год. 12 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом легкового автомобіля «Ford Focus» д. н. з. НОМЕР_1 , у ході спілкування з невстановленою особою виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, а також глорифікував осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Також встановлено, що 28.11.2022 у період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 16 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом вищезазначеного легкового автомобіля «Ford Focus», у ході спілкування з невстановленою особою повторно виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, а також глорифікував осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

У ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні 18.03.2023 проведено санкціонований обшук транспортного засобу легкового автомобіля «Ford Focus» д. н. з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 і яким постійно користується ОСОБА_4 , за результатами якого виявлено і вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон ТМ «POCO» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 із встановленою СІМ-карткою, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 оператора мобільного зв`язку «лайфселл».

Під час обшуку зазначений мобільний телефон був оглянутий, за результатами чого в інтернет-месенджері «WhatsApp» у переписці із користувачем під іменем « ОСОБА_6 » виявлені повідомлення ОСОБА_4 від 02.03.2023, 23.02.2023 і 17.02.2023, у яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Відразу ж після вилучення зазначений мобільний телефон із встановленою СІМ-карткою був поміщений у сейф-пакет Експертної служби МВС України № 5313256, який запакований у спосіб, що унеможливлює сторонній доступ до його не інакше як шляхом пошкодження його цілісності, і завірений підписами слідчого та учасників слідчої дії.

В цей же день на підставі постанови слідчого належний ОСОБА_4 мобільний телефон ТМ «POCO» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 із встановленою СІМ-карткою, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 оператора мобільного зв`язку «лайфселл» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000150.

Прокурор в клопотанні вказує, що враховуючи, що вилучений під час обшуку вищевказаного транспортного засобу мобільний телефон із встановленою СІМ-карткою відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказі у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначений технічний пристрій.

Приймаючи до уваги викладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані матеріальні об`єкти.

Прокурор в судовому засіданні клопотання не підтримав та просив їх задоволити.

Особа в якої вилучено майно ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, постільки ніякого кримінального правопорушення ним не вчинялося. У нього є висока вірогідність протизаконного втручання в його телефон правоохоронними органами. Також він не може користуватися своїм телефоном та банківськими рахунками. Постільки ним здійснений запит до Верховної Ради України щодо Служби Безпеки України, тому і справу неможливо розглядати до надходження такої відповіді.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000150 від 28.07.2022 року внесені за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_7 від 18.03.2022 року вищевказані вилучені предмети та документи визнано речовими доказами.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідальності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «АНтріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справ «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», п. 50, Series A N 98).

Прокурор в клопотанні вказує, що накладення арешту з метою збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна як виду покарання.

Відтак, враховуючи викладені вимоги практики Європейського суду з прав людини вважаю, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні вважаю, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вилучені речі.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України,слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон ТМ «РОСО» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із встановленою сім картою, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 оператора мобільного зв`язку «лайфсел», який належить ОСОБА_4 , вилученого 18.03.2023 року під час обшуку легкового автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні № 0000150 від 28.07.2022 року.

Організацію виконання ухвали покласти на слідчих, що перебувають в складі слідчої групи з розслідування кримінального провадження № 0000150.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 27.03.2023