Справа № 183/1466/23
№ 1-кп/183/1025/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000347 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, стрільця навідника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 року № 50 ( по стройовій частині) солдата резерву запасної роти ОСОБА_3 , призвано для проходження військової служби під час мобілізації, призначено на посаду стрільця навідника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, з обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно- психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан до 19 лютого 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, 4 червня 2022 року, солдат ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин самовільно залишив розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 07 грудня 2022 року, коли ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, яка дислокується за адресою: м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2, та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 04 червня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами, ухилившись від військової служби до 07.12.2022 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що 11.03.2023 року його було мобілізовано на військову службу і майже одразу, тобто 16.03.2023 року він був направлений район активних бойових дій, де отримав поранення, яке протягом місяця лікував в різних шпиталях. Після видужання, на початку червня 2022 року, він повернувся до місця постійної дислокації, де йому повідомили, що через декілька днів він знову буде направлений на передову. Оскільки поранення було тяжким, і він на диво залишився живим, він злякався і дійсно 04 червня 2022 року залишив військову частину. Протягом всього часу він перебував вдома, де доглядав за бабусею та дідусем, які потребували сторонньої допомоги, а взнавши від товариша, що він знаходиться в списку осіб, які залишили самовільно частину, він без будь-якого виклику 07.12.2022 року самостійно з`явився до прокуратури із з`явленням із зізнанням. У скоєному щиро кається і бажає продовжувати військову службу.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.25,56), за місцем проходження служби характеризується задовільно (а.п.46,47,48), отримав поранення під час здійснення захисту держави (а.п.51), бажає продовжувати військову службу та захищати Україну.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, враховуючи щире каяття ОСОБА_3 та його з`явлення із зізнанням (а.п.52), які визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, застосувавши ч.2 ст.60 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69, ч.2 ст.60 КК України у виді 6 місяців арешту на гауптвахті.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1