Справа № 727/488/21
Провадження № 1-кп/727/131/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Орлецькій Н.С.

з участю прокурорів Калинчук М.І., Черепані Б.В.

захисників Чернушки А.Е., Симоненка В.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника потерпілої Мазура О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження №0001804, № 0000841 відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 390-1 КК України, -

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ст.28 Конституції України, згідно з якими кожен має право на повагу до його гідності, а також вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період часу з 22.12.2019 року по 12.11.2020 року систематично вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , з якою перебував у шлюбі з 25.02.2005 року по 09.10.2017 року, психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її сторону та приниження її людської гідності.

Зокрема, 22.12.2019 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_1 перебував по АДРЕСА_2 та вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив насильство в сім`ї. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.02.2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_1 01.03.2020 року приблизно о 14.00 год. перебував в квартирі АДРЕСА_3 та вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив насильство в сім`ї. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.04.2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Також, 07.07.2020 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_1 перебував по АДРЕСА_4 та вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.09.2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Однак, ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробив, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 . Зокрема, 12.11.2020 року в період часу з 10.00 год. по 11.00 год. ОСОБА_2 перебував за місцем проживання потерпілої в квартирі АДРЕСА_3 та вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яке виразилось в словесних образах, приниженнях її людської гідності нецензурними словами, залякуванням та погрозами фізичною розправою над нею.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №89 від 23.12.2020 року у ОСОБА_2 виявлено психічний розлад у формі розладу адаптації. У психічному стані ОСОБА_2 виявлено знижений фон настрою, емоційну лабільність, тривожність, асенізацію та фіксацію на психотравмуючій ситуації. Пролонгований характер психотравмуючих факторів, а саме конфліктна ситуація з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , його постійна негативна поведінка по відношенню до неї, призвели до закріплення емоційно-афективних розладів, що проявляються різноманітними змінами її психічного функціонування та продуктивної цілеспрямованої діяльності з неможливістю самостійно залишатись та справлятись у даній психотравмуючій ситуації.

Наявний у ОСОБА_2 психічний розлад у формі розладу адаптації виник внаслідок систематичного вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 домашнього насильства у вигляді систематичних сварок, погроз застосування насильства та переслідування.

Крім цього, 23.04.2021 рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці видано обмежувальний припис, згідно якого ОСОБА_1 : - заборонено наближатися на відстань до 300 метрів до місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_5 ; - заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними терміном на 6 (шість) місяців.

24.04.2021 заступником командира взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_4 було ознайомлено ОСОБА_1 , особисто під підпис з рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23.04.2021 про видачу обмежувального припису, та заборонами встановленими даним рішенням. Однак, ОСОБА_1 порушенив встановлені заборони, усвідомлюючи, що згідно з вище вказаним рішенням суду йому заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися, з ними, 30.04.2021 порушив вищевказані вимоги обмежувального припису, та перебуваючи за адресою м. Чернівці, вул. Бетховена, особисто спілкувався та переслідував ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_1 маючи умисел на невиконання обмежувального припису, порушив встановлені заборони, усвідомлюючи, що згідно з вище вказаним рішенням суду йому заборонено вести телефонні переговори з ОСОБА_2 , систематично телефонує останній, а саме 05.05.2021 близько 19 год. 55 хв., 27.05.2021 близько 13 години 00 хвилин, 28.05.2021 близько 09 год. 47 хв., та в ході телефонних розмов ображає та виражається нецензурною лайкою.

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він з потерпілою перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Після розлучення він хотів її повернути. На той час в них ще були сварки, однак останнім часом вони не сварились. Він час від часу телефонував потерпілій на мобільний телефон, однак згодом вона заблокувала його номер. Востаннє він бачився з потерпілою на день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 неподалік від її будинку по вулиці Південно-Кільцева м. Чернівці. Однак, потерпіла не бажала з ним спілкуватись, вона розвернулась і пішла. В судовому засіданні від 15.09.2022 року ОСОБА_1 підтримав покази, що давав раніше. Додатково сказав, що не пам`ятає, чи притягувався до адміністративної відповідальності в 2019-2020 роках. Щодо обставин, порушення умов заборонного припису, пояснив, що знав про його існування. Дійсно зустрічався з ОСОБА_3 , але син не хотів з ним спілкуватись, оскільки його налаштувала проти батька мати. Факт вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не визнає, невиконання обмежувального припису також, а не оскаржував його через побутові проблеми. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди не визнає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд вважає, що його винність у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я ОСОБА_2 та в умисному невиконанні обмежувального припису повністю підтверджується показами потерпілої, свідків, дослідженими письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що вона та обвинувачений перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано близько трьох років. Під час шлюбу ОСОБА_1 також погано себе поводив. Більше ніж три роки вона з обвинуваченим проживають окремо. Обвинувачений постійно її переслідує, погрожує, хоче, щоб вона до нього повернулась, однак вона не бажає цього робити. ОСОБА_1 обзивав її, ображав, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також, обвинувачений чекає її та сина біля будинку, біля магазину. Вона боїться ходити вулицями, оскільки в неї з`явився панічний страх. Син являється свідком всіх подій та переживає за неї. ОСОБА_1 всі дії вчиняє в тверезому стані, він пошкодив двері, кидає каміння у вікна, сину не допомагає, в нього наявний борг по сплаті аліментів. Неодноразово просила його не розмовляти з нею і не чіпати її, про події 12.11.2020 року розповідала сину. Погрози ОСОБА_1 вона сприймає реально і вони є систематичними. Підтримала цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду в сумі 120000 грн., оскільки в неї погіршився стан здоров`я. Вона втратила почуття захищеності, стала надмірно дратівливою, нервовою та емоційно збудженою, в неї почали боліти голова та серце, підвищився тиск і порушився сон. Також, вона стала хвилюватись за психічний стан сина, оскільки переважна більшість погроз та образ проходять в присутності сина, що негативно впливає і на нього. Вона почуває себе тривожно і на вулиці і вдома. Просила призначити покарання обвинуваченому найсуворіше.

У якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_1 його батько, а потерпіла ОСОБА_2 його мати. Більше трьох з половиною років назад вони з матір`ю пішли від батька, оскільки батько бив і його і маму. Батько погрожував мамі, що викладе в Інтернет якесь відео, приходив додому і кидав каміння у вікна, стукав і поламав двері. Зустрічав маму на вулиці і погрожував, що обіллє маму кислотою. Мама спокійна, а батько конфліктний. Після конфліктів з батьком, мати плаче. Він разом з матір`ю ходили до психолога через вказані конфлікти, яких було багато зі сторони батька. Він сприймав погрози батька, як реальні.

Потерпілий ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України в судовому засіданні також пояснив суду, що після рішення суду про видачу обмежувального припису батько зустрічав його та розмовляв. Він не реагував про нагадування про наявність обмежувального припису, його поведінка не змінилась. 12.11.2020 р. на мамин день народження, мама розповіла йому про погану поведінку батька в той день. Батько психічно давить на маму, вона була у стресовому стані, їй було погано.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою обвинуваченого. ОСОБА_1 піднімав руки на потерпілу ОСОБА_2 . Часто викликались працівники поліції з приводу дій обвинуваченого. Її мати заходила в квартиру, щоб зупинити ОСОБА_1 , та намагалась його заспокоювати. Потерпіла була пригнічена і плакала. Такі відносини між обвинуваченим та потерпілою тривали довго.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою потерпілої. Обвинувачений постійно відслідковує потерпілу, стоїть під під`їздом, гупає в двері. Вказані дії обвинувачений вчиняє і в ночі. Крім того, ОСОБА_1 постійно кидає щось у вікна. Він їй також розбив вікно. ОСОБА_1 хапав потерпілу за руку та говорив їй щось тихо, не кричав. Потерпіла частко викликає працівників поліції до обвинуваченого. ОСОБА_2 не провокує обвинуваченого. На день народження потерпілої він приходив і гупав руками і ногами в її двері, вона бачила, як ОСОБА_1 піднімався і спускався по сходах. Після судового засідання обвинувачений в коридорі суду ображав її та потерпілу нецензурною лайкою, після зустрічі з ОСОБА_1 потерпіла була налякана, в неї трусились руки. 23.06.2022 р. повторно будучи допитаною в суді в якості свідка, підтвердила дані раніше покази та додатково пояснила, що потерпіла уникала з ОСОБА_1 зустрічі та розповідала, що втекла від чоловіка бо він піднімав на неї руки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є провідним психологом в Чернівецькому міському центрі соціальних служб. Проводила психодіагностику ОСОБА_2 в листопаді 2020 р., за допомогою опитування та інтерв`ю. Вона часто плакала, була тривожною, очікувала небезпеку, розповідала, що він їй погрожує і вчиняє насильство, розбиває вікна і двері. У ОСОБА_2 був стрес, її стан ймовірно від дій колишнього чоловіка. Вона розповідала про переслідування на вулиці. Висновок психолога був переданий в поліцію.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 по вул. 28 Червня. Спочатку у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відносинах все було добре, а потім він почав її бити. Вона рятувала потерпілу від нього, обвинувачений був агресивний. Потерпіла не скаржилась на ОСОБА_1 , вона не пам`ятає чи він погрожував, але бачила особисто як він бив потерпілу, а вона кричала.

Експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила суду, що психологічна і психіатрична експертизи відрізняються одна від одної. При проведенні експертизи враховувався психічний стан потерпілої, а не психологічний. У потерпілої були скарги, невротичний розлад через декілька психотравм, стресів. В експертизі є друкована опечатка. Потерпіла не симулювала, розповідала про те, як обвинувачений зустрічав її, переслідував та погрожував. Свій стан потерпіла пов`язувала з поведінкою колишнього чоловіка.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 підтверджується також письмовими доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.11.2020 року, згідно з яким ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 систематично, протягом останніх трьох років вчиняє відносно неї психологічне насилля (т.1 а.с.9);

- висновком за результатами психологічної діагностики ОСОБА_2 від 30.11.2020 року, відповідно до якого емоційний фон ОСОБА_2 пригнічений, нестійкий, помітні прояви внутрішньої напруги, при розмові про психотравмуючі ситуації ОСОБА_2 плаче. З бесіди відомо, що у потерпілої відмічається пригнічений настрій, підвищена тривожність, відчуття страху та очікування постійної небезпеки зі сторони колишнього чоловіка. Потерпіла зазначила, що останнім часом в неї порушився сон, наявні кошмарні сновидіння (пов`язані із ситуаціями насильства). Висловлює побоювання щодо власної безпеки та безпеки сина. За результатами проведених психодіагностичних методик у емоційній сфері виявлено підвищений рівень ситуативної тривожності, підвищення внутрішньої напруги та сенситивність. Прослідковується протидія обставинам захисного характеру. Виявлений стан стресу, пов`язаний із небажаними обмеженнями та пережитими ситуаціями небезпеки для здоров`я та життя, що супроводжується інтрузіями (нав`язливими спогадами про психотравмуючі ситуації), уникненням (жінка намагається уникати розмов про колишнього чоловіка, уникає зустрічей з ним) та симптомами надмірної збудливості нервової системи (порушення сну, кошмарні сновидіння). Основною потребою є потреба в безпеці та психологічному комфорті. Враховуючи результати опитування та психологічної діагностики, існує ймовірність того, що вищеописаний психоемоційний стан є наслідком вчиненого відносно неї психологічного та фізичного насильства (т.1 а.п.28);

- копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.10.2017 року, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2005 року (т.1 а.п.32);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (т.1 а.п.34);

- висновком судово-психіатричного експерта №89 від 23.12.2020 року, відповідно до якого на даний час ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного розладу у формі розладу адаптації, який виник внаслідок систематичного вчинення колишнім чоловіком домашнього насильства у вигляді систематичних сварок, погроз застосуванням насильства та переслідуванням. Твердження ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства не випливає із характеру її психічного захворювання (маревних ідей, хворобливої сексуальності, підвищеної сугестивності та інше) (т.1 а.п.43-45);

- постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.02.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що він 22.12.2019 року о 20.00 годині по АДРЕСА_2 вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій (т.1 а.п.55);

- постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.04.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що він 01.03.2020 року о 14.00 годині по АДРЕСА_6 вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій (т.1 а.п.56);

- постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.09.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що він 07.07.2020 року о 16.00 годині по АДРЕСА_4 вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій (т.1 а.п.57);

- висновком судово-психіатричного експерта №119 від 12.01.2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі легкого когнітивного розладу, органічно обумовленого, він може давати звіт своїм діям та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_1 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкого когнітивного розладу, органічно обумовленого. За своїм психічним станом ОСОБА_1 міг давати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час, ОСОБА_1 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.71-72);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.05.2021 року, згідно з яким ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 27.05.2021 р. близько 13:28 год телефонував їй на мобільний телефон та погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою, чим порушив рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці (т.3 а.п.9);

- рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.04.2021 року, згідно з яким видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки: - заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань до 300 м до місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. (т. 3, а.п. 34-37);

- протоколом роз`яснення особі стосовно якої винесено обмежувальний припис покладених на нього обов`язків та заборон від 24.04.2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 роз`яснено суть обов`язків та заборон передбачених рішенням суду (т. 3, а.п. 102);

- протоколом огляду речей і документів від 14 червня 2021 року, згідно з яким на аудіо записі з назвою «WhatsApp Audio 2021-05-05 at 19.55.25» чути телефонну розмову двох осіб чоловічої та жіночої статі (т. 3, а.п. 110-111);

- протоколом огляду речей і документів від 14 червня 2021 року, згідно з яким на аудіо записі чути телефонну розмову двох осіб чоловічої та жіночої статі, в якій присутні погрози і висловлювання нецензурною лексикою зі сторони особи чоловічої статі (т. 3, а.п. 113-117);

- протоколом огляду речей і документів від 15 червня 2021 року, згідно з яким на відеозаписі із назвою «WhatsApp Video 2021-04-30 at 14.40.14» ОСОБА_3 знімає відео, протягом всього відеозапису відбувається розмова з ОСОБА_1 (т.3, а.п. 139-143).

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні злочинів знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства відносно колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я ОСОБА_2 та за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні злочинів визнається судом як метод його захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене і спростовується вищенаведеними доказами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Torija проти Іспанії» метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи.

Обвинувачений ОСОБА_1 та його захисники в судовому засіданні заявили клопотання про визнання доказів по справі недопустими.

З цього приводу необхідно зазначити наступне.

Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання («Van de Hurk проти Нідерландів» §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені («Boldea проти Румунії» §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи («Морейра Феррейра проти Португалії (No 2)».

Вирішуючи ці клопотання суд враховує, що найважливіші докази в кримінальному провадженні вже визнані недопустимими.

Щодо клопотання захисника обвинувачуваного про визнання недопустими доказів, а саме висновку судово-психіатричної експертизи № 89 від 23.12.2020, згідно якої у ОСОБА_2 виявлено психічний розлад у формі розладу адаптації, що тягне за собою тільки адміністративну відповідальність, а не кримінальну, необхідно зазначити наступне.

Психологічна експертиза є одним з основних видів (підвидів) експертизи. Також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки (психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико-психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). До цього переліку також можуть належати психолого-почеркознавча та психолого-лінгвістична експертизи.

Стороною захисту в ході судового слідства не ставився під сумнів висновок судово-психіатричного експерта №89 від 23.12.2020 року, а також не виникало питання щодо проведення психологічної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_2 , що є обставиною яка не була встановлена в межах розгляду справи по суті. Стороною захисту не наведено чіткі обставини, які необхідно врахувати як такі, що ставлять під сумнів допустимість висновку експерта. Суд вважає, що аргументування з вищевказаного питання є необґрунтованим.

Що стосується посилання сторони захисту на те, що ряд доказів зібраних в ході проведення дізнання є недопустимим виходячи зокрема з того, що в матеріалах справи наявний запит від 28.05.2021 головному лікарю Чернівецької обласної психіатричної лікарні за підписом начальника Чернівецького районного управління поліції щодо надання інформації про те, чи перебував на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 . Відповідно до отриманої відповіді від 02.06.2021, ОСОБА_1 звертався за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою, перебував на стаціонарному лікуванні. Тобто у даної особи були наявні психічні вади.

Суд враховує, що для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

Самі собою факти перебування особи на спеціальному обліку та проходження курсу лікування свідчать лише про наявність в особи окремих поведінкових розладів. Однак це автоматично не вказує на нездатність такої особи повною мірою реалізувати свої права і не може слугувати безумовною підставою для обов`язкового залучення захисника. Для вчинення такої процесуальної дії має бути встановлено, що певна психічна вада, наявна в конкретної особи, перешкоджає їй реалізувати свої права.

Крім того, в КПК України не передбачено обов`язкового залучення експерта для визначення здатності/нездатності особи повною мірою реалізувати свої права внаслідок фізичних чи психічних вад. Тільки в разі наявності у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обґрунтованих сумнівів у тому, що особа здатна або не здатна повною мірою реалізувати свої права (у силу характеру захворювання, поведінки під час кримінального провадження, наданих нею показань), та за необхідності використання спеціальних знань має бути залучено експерта.

З висновку судово-психіатричної експертизи в ході клінічного дослідження виявлені наступні дані щодо психічного стану ОСОБА_1 : Контакту доступний. Орієнтований. Відповідає по суті. Розмову підтримує достатньо активно. Судження послідовні, дещо примітивні, часто тільки емоційно мотивовані. Мислення послідовне. Без психотичних розладів. Інтелектуальна продуктивність невисока. Основні функції пам`яті збережені, з перевагою механічної форми пам`яті. Емоційно нестійкий, егоїстичний, з рисами впертості. Критичні можливості збережені.

Крім цього у висновку судово-психіатричної експертизи зазначено обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені та виявлені при дослідженні експертизи, а саме: підекспертний ОСОБА_1 на даний час (тобто на час проведення експертизи) ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі легкого когнітивного розладу, органічно обумовленого, про, що свідчать дані анамнезу, дані архівної мед документації АСПЕК ЧОПЛ, а також свідчать виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні ознаки зниження когнітивної продуктивності у вигляді примітивності, емоційної нестійкості, невисокої інтелектуальної продуктивності, переважання механічної форми пам`яті. Однак, вищевказані зміни психіки не супроводжуються психічними розладами і носять легко виражений характер при збереженні критики, що не позбавляє підекспертного можливості віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

За результатами проведення експертизи встановлено, що ОСОБА_1 на час проведення експертизи ознак хронічного психічного захворювання не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкого когнітивного розладу, органічно обумовленого, він може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Враховуючи вищевказане, вбачається, що в ОСОБА_1 відсутні психічні вади які б перешкоджали віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

З приводу зазначення дати «12.01.2021» у висновку судово-психіатричної експертизи слід зазначити, що вказана експертиза проведена на підставі постанови дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Яковинчик А.В. від 30.06.2021. Вказана експертиза згідно її змісту проведена в рамках кримінального провадження №0000841 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2021, тому зазначення дати «12.01.2021» може свідчити лише про допущення технічної описки під час складання висновку, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_9 про допущення технічної описки у висновку.

З приводу визнання недопустимими доказами СD-дисків, які містять записи розмов між потерпілою та обвинуваченим, відео-диск з записом спілкування потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

У рішеннях Хан проти Об`єднаного Королівства Великобританії від 2000 року, Шенк проти Швейцарії від 1988 року, Європейський суд з прав людини однозначного висловився, що навіть якщо записи отримані з порушенням закону, при наявності інших доказів в сукупності, записи можуть бути використані в суді як докази.

Європейський суд з прав людини визнав за конкретними обставинами різних справ, що той факт, що національні суди використовували докази, які були визнані незаконними для цілей статті 8, не суперечили вимогам справедливості, закріпленими в статті 6 ("Хан проти Сполученого Королівства", №35394/97, §§ 34-40, ЄКПЛ 2000-V,PG та JH v. Сполученого Королівства, №44787/98, §§ 76-81, ЄКПЛ 2001-IX, DumitruPopescu проти Румунії (№ 2), №71525/01, §§ 106-111, 26 квітня 2007 року Валентино Акратріне проти Румунії, №8540/04, §§ 66-77, 25 червня 2013 року, Драгош Іоан Русу проти Румунії від 31 жовтня 2017 року).

Суд зазначає, що в даному випадку не порушені вимоги ст. 6 Конвенції, адже даний доказ, хоч і здобутий за відсутності рішення суду, але не порушує право обвинуваченого ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд.

Записи розмов та відеозапис спілкування не є єдиним доказом вини обвинуваченого, а в сукупності з іншими доказами, в тому числі показаннями потерпілих, підтверджує винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v UnitedKingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Відповідно до вимог ст.ст. 86-87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуального рішення та на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Враховуючи вищенаведене, стороною захисту не надано суду доказів істотного порушення прав людини і основоположних свобод під час досудового розслідування чи порушення права на захист.

Заявлений потерпілою ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення моральної шкоди, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, оскільки діями обвинуваченого дійсно потерпілій були заподіяні сильні душевні страждання, в неї виникло почуття тривоги, погіршився стан її здоров`я, вона втратила відчуття захищеності, що призвело до порушення її звичного способу життя. Враховуючи доведений обсяг заподіяних моральних страждань, суд вважає, що вони можуть бути оцінені в сумі 20000 грн., а тому з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 20000 грн.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно із ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_1 встановлено, що він на даний час не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, перебуває на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні, характеризується негативно.

З врахуванням обставин, встановлених у кримінальному провадженні, особи обвинуваченого ОСОБА_1 , тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, покарання необхідно призначити у вигляді обмеження волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання: виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 86-87, 371-376, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України і призначити йому покарання: за ст. 126-1 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, за ст. 390-1 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Згідно з ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік і встановити йому обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування заподіяної моральної шкоди суму 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Речові докази по справі:

- диски, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: