Дата документу 11.01.2023 Справа № 324/341/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/341/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/531/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Романівське Пологівського району Запорізької області, громадянки України, маючої середню освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2023 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Хортицького районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000016 від 11 січня 2021 року.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказував, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Оскільки на даний час ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, прокурор просив продовжити щодо останньої строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, через усвідомлення обвинуваченою тяжкості покарання є ризик її переховування від суду, а також існує ризик того, що перебуваючи на волі, вона зможе впливати на свідків у даному кримінальному провадження, або іншим чином перешкоджати встановленню істини. Також суд врахував, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершено до спливу строку тримання під вартою, приймаючи до уваги запровадження в Україні воєнного стану та тимчасову окупацію територій.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати їй більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що на даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Зауважує, що Токмацький районний суд Запорізької області, в провадженні якого знаходиться справа відносно неї, знаходиться на тимчасово окупованій території та відповідно до Указу Президента України №64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» та на підставі рішення зборів суддів Токмацького районного суду Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства, на даний час її справа знаходиться в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя.

Зазначає, що населений пункт, в якому вона проживала та зареєстрована на даний час, перебуває під тимчасовою окупацією, а тому, до суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу були надані документи, які дають їй змогу знаходитися в м. Запоріжжя, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом.

Звертає увагу на те, що в неї є поручитель, друг дитинства ОСОБА_9 , який проживає та працює в м. Запоріжжя. В матеріалах справи є згода ОСОБА_9 на її проживання в його оселі за адресою: АДРЕСА_2 .

Зауважує, що перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті, вона не зможе чинити опір та тиск на свідків, переховуватися від суду, як це зазначено в ухвалі суду.

Крім того, вказує, що більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт усуне ризики, які передбачені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що станом на день подачі апеляційної скарги під вартою вона знаходиться вже 1 рік та 10 місяців, і з початку війни розгляд справи в суді не відбувався, а лише продовжується строк тримання її під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу без доповнень та просила її задовольнити.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану обвинуваченою апеляційну скаргу та просив застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав, що у даному кримінальному провадженні є поручитель, який має постійне місце проживання та роботи. Зазначив, що на даний час кримінальне провадження не розглядається, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, її захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачена ОСОБА_6 має місце проживання в Пологівському районі, Запорізької області, який на даний час є тимчасово окупованою територією, що може спонукати її до спроб переховуватися від суду на такій території.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу обвинуваченою на свідків, оскільки як випливає із клопотання прокурора, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були безпосередніми очевидцями інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 злочину та проживають з нею в одному населеному пункті, при цьому, свідок ОСОБА_11 взагалі є співмешканцем ОСОБА_6 , а тому остання може незаконно впливати на них з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Посилання обвинуваченої про те, що вона вже 1 рік та 10 місяців перебуває під вартою, на ряду з характером висунутого їй обвинувачення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4