Справа № 138/902/23
Провадження №:1-кс/138/216/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000193 від 21.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000193 від 21.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 21.03.2023 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 16.03.2023 по вул. Ставиській у м. Могилеві-Подільському Вінницької області, невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_6 , під приводом телефонного дзвінка, ввійшов в довіру, шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном марки «LENOVO A6000», чим завдав матеріального збитку ОСОБА_5 на суму 1000 грн.

За даним фактом 21.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час допиту в якості потерпілого, ОСОБА_5 повідомив, що 16.03.2023 близько 12 год. 00 хв. він перебував неподалік магазину «З перших рук», розташованого по вул. Ставиській в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, до нього підійшов невідомий, який представився ОСОБА_6 та попросив потерпілого телефон аби зателефонувати своєму знайомому, що потерпілий і зробив та після чого не спостерігав за вказаним чоловіком деякий час, а коли повернувся, то побачив, що останнього вже не було. Крім того потерпілий зазначив, що належний йому мобільний телефон марки «LENOVO» моделі A6000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який він придбав у 2022 році за кошти в сумі 1800 грн.

28.03.2023 із заявою про добровільну видачу мобільного телефону марки «LENOVO» моделі A6000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 , який повідомив, що зазначеним телефоном він незаконно заволодів шахрайським способом 16 березня 2023 року неподалік магазину «З перших рук», який розташований у м. Могилеві-Подільському Вінницької області.

Під час огляду предмета 28.03.2023, а саме мобільного телефону марки «LENOVO» моделі A6000, встановлено ідентифікаційні ознаки зазначеного предмету: ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 28.03.2023 вказаний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки слідством встановлено, що саме цей телефон належить потерпілому та є предметом вказаного злочину.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон марки «LENOVO» моделі A6000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 без права відчуження, розпорядження та користування майном.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просили клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання до суду не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, не заперечував щодо його задоволення.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На обґрунтування доводів слідчим до клопотання про арешт майна додано копії матеріалів кримінального провадження, а саме: витягу з ЄРДР від 21.03.2023; рапорту від 21.03.2023 про отримання заяви про вчинення злочину; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.03.2023; протоколу допиту потерпілого від 21.03.2023; заяви ОСОБА_7 від 28.03.2023 про добровільну видачу телефона; пояснення ОСОБА_7 від 28.03.2023; постанови слідчого про приєднання предметів до справи як речових доказів від 28.03.2023; протоколу огляду предмета від 28.03.2023.

Слідчий суддя встановив, що 28.03.2023 ОСОБА_7 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «LENOVO» моделі A6000 та пояснив, що вказаним мобільним телефоном заволодів шахрайським шляхом, а саме зустрівши знайомого хлопця попросив в нього телефон зателефонувати знайомому, на що той погодився, коли хлопець відвернувся в ОСОБА_7 виникла ідея заволодіти його телефоном, що він і зробив.

Згідно протоколу огляду предмета від 28.03.2023 слідчим СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 було проведено огляд мобільного телефону, який був добровільно виданий ОСОБА_7 . Оглядом було встановлено ІМЕІ даного телефону, а саме: ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

З вказаного слідує, що саме цей телефон належить потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 28.03.2023 вказаний мобільний телефон марки «LENOVO» моделі A6000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженні № 0000193.

Слідчий довів, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до його подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення та правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що заборона розпорядження та відчуження вказаним мобільним телефоном забезпечить збереження речового доказу і не призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси потерпілого як позбавлення права користування.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку та на даній стадії досудового розслідування обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту з правом користування без права відчуження. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, а такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до надмірного обмеження прав та інтересів осіб, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою збереження речових доказів в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «LENOVO» моделі A6000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з правом користування без права відчуження.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому та ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1