ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2970/22 Справа № 210/1674/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року в задоволенні подання ДУ КВК №80 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 за час відбуття покарання своєю поведінкою та ставлення до праці не довів свого виправлення, вчинив зухвалий злочин, а за результатами підсистеми Касандра визначений ступінь небезпеки для суспільства як Середній, не працевлаштований, хоча і має заохочення однак вони застосовувались не регулярно, що у своїй сукупності не надає підстав для задоволення подання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що він відбув 2/3 строку покарання, за час відбуття покарання характеризується виключно позитивно, має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не порушував умови відбування покарання у зв`язку з чим дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались.
Крім того, вказує, що свою провину у вчиненні злочинів визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному, за місцем мешкання до затримання характеризувався позитивно, має намір вступити до лав ЗСУ з метою відсічі збройної агресії рф.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу засудженого та з викладених у ній підстав, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а ухвалу суду є законною, обґрунтованою та достатньо вмотивованою, виходячи з наступного.
Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що останній за час відбуття покарання своєю поведінкою та ставлення до праці не довів свого виправлення, вчинив зухвалий злочин, а за результатами підсистеми Касандра визначений ступінь небезпеки для суспільства як Середній, не працевлаштований, хоча і має заохочення однак вони застосовувались не регулярно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наразі мета призначеного покарання, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ще не досягнута, оскільки, як видно з характеристики засудженого ОСОБА_6 , останній відбуває покарання за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, який вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком, за весь час відбуття покарання, яке він відбуває з 17.09.2019 року має всього три заохочення, не працевлаштований, відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина покарання складає більше одинадцяти місяців.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, який вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, судом першої інстанції було надано об`єктивну оцінку поведінці засудженого за весь період відбуття ним покарання, та правильно зроблено висновок про те, що на даний час ОСОБА_6 можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його, оскільки відбуваючи покарання в різних установах виконання покарань з 17.09.2019 року отримав заохочення 14.01.2020 року, а в подальшому 21.08.2020 року та 25.04.2022 року, що вказує на відсутність системи у процесі його виправлення. Крім того, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 в період з 25.04.2022 року по день розгляду справи судом не заохочувався, за весь час відбуття покарання не залучався до праці, не працевлаштований, а застосовані до нього заохочення призначались, в тому числі й з нагоди святкування Дня Незалежності України, тобто не за власний внесок або ініціативу під час виконання робіт, що виключає можливість стверджувати про те, що засуджений ОСОБА_6 ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_6 про відсутність у нього дисциплінарних стягнень та наявність заохочення за роботи з благоустрою колонії є неприйнятними, оскільки вказане є його прямим обов`язком під час відбуття покарання та не свідчить про виконання мети призначеного покарання та безумовне виправлення засудженого.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого хоча і відбулись, однак на даний час вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 тільки став шлях виправлення, однак не довів його, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4