УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000667 від 31.09.2022, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000667 від 31.09.2022, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчі ГСУ ДБР здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000667 від 31.08. 2022 за ч.2 ст. 364. 29-30.11.2022 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 де вилучено мобільний телефон марки Samsung Galaxy S 10 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 . З моменту тимчасового вилучення майна пройшло уже понад 200 годин і за цей час арешт на майно не накладено. Наявність згадки про термінали мобільного зв`язку в ухвалі слідчого судді про обшук не скасовує статусу вилученого телефону як тимчасово вилученого майна, та не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт. Просить зобов`язати слідчого негайно повернути майно-мобільний телефон.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_4 підтримали вимоги скарги та просили їх задовольнити.

Уповноважена особа ГСУ ДБР у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги. Заяв, клопотань не надійшло.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників процесу, слідчим суддею встановлено наступне.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, передбаченим цим Кодексом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що ГУС ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000667 від 31.08.2022.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.11.2022 надано дозвіл на проведення обшуку у офісних приміщеннях директора ТОВ "Фемелі Хілс Форт" ОСОБА_4 , який є діючим адвокатом, розміщеного на другом поверсі у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, документів в паперовому або в електронному виді:...49) термінали мобільного зв`язку, SIM -карти, тримачі від SIM -карток, інші засоби зв`язку, матеріальні, оптичні та інші носії інформації.

З проколу обшуку, проведено з 29.11.2022-30.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung Galaxy S 10 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 .

З досліджений документів у судовому засіданні встановлено, що арешт на вилучені під час обшуку майно, не накладався ухвалою слідчого судді, та уповноваженими особами ГСУ ДБР не надано жодних доказів слідчому судді щодо процесуального статусу майна.

Ознаками тимчасово вилученого майна відповідно до ст. 167 КПК України є майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому обшук відповідно до ст. 234 КПК України проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З наведених приписів кримінального провадження можна зробити висновок, що вилученні під час обшуку речі та предмети, які входять до переліку, визначеного в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, мають статус тимчасово вилученого майна, а тому це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A N 98).

Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна, яке не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, про те, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення не надано, та ані слідчим ані прокурором не здійснено жодних заходів щодо визнання вилученого майна доказам у кримінальному провадженні та накладення на нього арешту.

Крім того, вилучене майно містить адвокатську таємницю, відповідно до вимог ст. 4 ЗУ "Про адвокатську діяльність".

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов висновку, що в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді для відмови у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 167, 171, 233, 234, 303, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000667 від 31.08.2022 повернути майно, що було вилучено у ОСОБА_4 під час проведення обшуку 29.11.2022-30.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy S 10 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , особі, у якої його було вилучено - ОСОБА_4 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 16.12.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1