Справа № 484/4536/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в рамках кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

клопотання прокурора про обрання запобіжного заход у у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Арбузинського районного суду Миколаївської області з Миколаївського апеляційного суду для розгляду надійшли матеріали кримінальних проваджень № 0000001, 0000021 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні прокурор вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 07.01.2022 року по 08.01.2022 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Яблунева в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, маючи умисел на таємне викрадення майна, з метою обернення його на свою користь, таємно проник на територію домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння впевнившись, що приміщення літньої кухні не замкнено. З метою вчинення крадіжки - таємного викрадення майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити опір, розуміючи протиправність своєї поведінки, ОСОБА_5 проник до приміщення літньої кухні звідки таємно викрав: бідон алюмінієвий з кришкою ємкістю 39 літрів бувший у використанні вартістю 450,00 грн., драбину з кольорового металу, односекційну, приставну, зі слідами фарби на 9 сходинок бувшу у використанні вартістю 700,00 грн., належні ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_5 з місця події зник маючи змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд. У результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому завдано збитку на суму 1150,00 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище.

Крім того, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно, достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено.

Так, 20.09.2022 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи на вул. Туристична с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, незаконно проник до огородженої території офісного приміщення ТОВ «Бузькі-Пороги» розташованої за адресою: вул. Туристична, 18 с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, у подальшому шляхом демонтування врізного замку на дверях офісного приміщення ТОВ «Бузькі-Пороги» проник до середини приміщення звідки, розуміючи протиправність своїх дій, таємно викрав: бувший у використанні мобільний телефон «bravis» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 300,00 грн., та бувший у використанні монітор «Samsung» 23 модель S23B300B, код моделі: LS23B300BSвартістю 1500,00 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця події зник маючи змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд. У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ТОВ «Бузькі - Пороги» завдано збитку на суму 1800,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, в ніч з 20.10.2022 року по 21.10.2022 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Дружби в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою обернення його на свою користь, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено, таємно проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, розуміючи протиправність своїх дій, діючи таємно, повторно, ОСОБА_5 , шляхом зриву навісного замка проник до приміщення літньої кухні звідки таємно викрав: електричну м`ясорубку «PHILIPS, 1600 W», вартістю 2000 грн., належну ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_5 з місця події зник маючи змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій завдано збитку на суму 2000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протокол прийняття заяви від 20.09.2022 року від ОСОБА_9 ; протокол огляду місця події від 20.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2022 року від ОСОБА_8 ; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події за адресою.: АДРЕСА_3 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.01.2022 року від ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 31.10.2022 року АДРЕСА_4 .

31.10.2022 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк дії якого спливає 24.02.2023 року.

Обставинами, то підтверджують наявність вищевказаних ризиків є:

- уході досудового розслідування відносно ОСОБА_5 ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 01.11.2022 року (справа № 484/492/22, провадження № 1-кс/484/519/22) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 52 тис грн.

Після внесення застави ОСОБА_5 оголошено у розшук 14.12.2022 року у зв`язку з порушенням обов`язків визначених заставою.

19.12.2022 року відносно ОСОБА_5 на підставі ухвали (справа № 484/492/22, провадження № 1-кс/484/519/22) змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою без можливості внесення застави строком на 60 діб).

Вказане свідчить про наявність ризику переховування від суду.

- ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних проваджень за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та вручено копії матеріалів кримінального провадження у тому числі протоколи допитів потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що не виключатиме ризику впливу на них оскільки це всі мешканці с. Мигія Первомайського району де проживає підозрюваний.

- Крім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не працює, проживає один, підозрюється у вчиненні майнових злочинів існує вірогідність того що вчинення крадіжок є способом його заробітку, що не виключатиме ризу вчинення інших кримінальних право рушень аналогічних за змістом.

Згідно ст.178 КПК України встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Крім того, згідно із ст.176 КПК України застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не є можливим, а саме:

- особисте зобов`язання неможливо застосувати так, як вказаний запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та не попередить ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також у зв`язку із вчиненням підозрюваним тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років;

- особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, які б поручилися за виконання обвинуваченим обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 проживає в одній місцевості потерпілими та свідками а зазначений запобіжний захід не забезпечить ризику впливу на нього.

З урахуванням вищевказаних ризиків та обставин, що підтверджують їх наявність, є необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, у виді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, які передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_10 є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, об`єктами яких є право власності, покарання за яке передбачає реальне позбавлення волі строком до 8 років, просила суд застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили про задоволення заявленого прокурором клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, має місце проживання, не має наміру впливати на свідків та потерпілих. Однак, він має хронічні захворювання, що унеможливлює його тримання в умовах СІЗО. За такого просив застосувати відносно нього домашній арешт. Крім того просив у випадку задоволення даного клопотання, перевести його до Миколаївського СІЗО для подальшого утримання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, суд зробив наступний висновок.

19 грудня 2022 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000001 від 06.06.2022 року, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/492/22 від 19.12.2022 року в кримінальному провадженні № 0000021 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 30.12.2022 року.

20 грудня 2022 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 10.01.2022 року, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/4562/22 від 27.12.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.02.2023 року.

Відповідно до ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/4562/22 від 05.01.2023 року матеріали кримінальних проваджень: справа № 484/4536/22, провадження 1-кп/484/137/23 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309 КК України та справу № 484/4562/22, провадження № 1-кп/484/138/23 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню спільний номер № 484/4536/22, провадження № 1-кп/484/137/23.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суд від 10.02.2023 року кримінальне провадження за № 0000001, 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, направлено на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд уповноважений вирішувати питання щодо обрання запобіжного заходу за умови наявності відповідного мотивованого клопотання.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд враховує, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Судом встановлено, що ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/492/22 від 19.12.2022 року в кримінальному провадженні № 0000021 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 30.12.2022 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/4562/22 від 27.12.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.02.2023 року.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що на розгляд суду надійшов обвинувальний акт з додатками відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України, при цьому на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений права приймати й надавати оцінку доказам, отриманим під час досудового розслідування даного кримінального провадження, що можуть свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Питання обґрунтованості підозри вирішене слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області при обранні запобіжного заходу і в даному судовому засіданні підтверджується змістом обвинувального акту, затвердженого прокурором та реєстром матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000021 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення яких, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Загалом, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі.

Обвинувачений, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Також, суд сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України у цьому провадженні, оскільки вони належним чином мотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами. Зокрема, ОСОБА_5 після вчинення кримінальних проваджень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від до 8 років, маючи можливість вільно пересуватися, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання. Існує ризик, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни їх показів.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та застави відсутні передумови, особисте зобов`язання та домашній арешт не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним ізолювати обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені судом вище.

Відносно до посилань обвинуваченого на поганий стан здоров`я під час утримання останнього в умовах СІЗО, то вони не є визначальними обставинами, які б давали можливість обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки в умовах тримання в СІЗО обвинувачений не позбавлений можливості отримувати належне лікування своїх хвороб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Окрім того, обвинуваченим та захисником не було надано достатніх та переконливих доказів того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Також, вирішення клопотання обвинуваченого в частині переведення його із Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» не входить до компетенції суду, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 370, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Мигія Первомайського району Миколаївської області, в рамках кримінального провадження № 0000021, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 квітня 2023 року включно, з утриманням його в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 21 квітня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20 лютого 2023 року о 14 годині 00 хвилин.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1