Справа № 147/561/18
Провадження №11-кп/801/906/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000067 від 16.03.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Тростянець Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого в ДП «Сандтрейд», раніше судимого:
-21.03.2012 вироком Тростянецького районного суду Вінницької області за ч.1, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 06.08.2014 на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 згідно з ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 3 дні
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2022 року скасувати.

Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
З урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін його тримання під вартою з 16 березня 2018 року по 17 березня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел згвалтувати потерпілу ОСОБА_10 , 15 березня 2018 року близько 23.00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, таємно проник в будинок, де остання проживала за адресою: АДРЕСА_2 , і на той час знаходилась в будинку сама. ОСОБА_7 , знаходячись на веранді будинку, скинув з себе весь одяг, при цьому на руках у нього знаходилися медичні рукавички, і в такому вигляді таємно зайшов у кімнату, де перебувала ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_7 , тримаючи у руці гострий предмет схожий на викрутку, погрожував застосуванням фізичного насильства потерпілій ОСОБА_10 , вимагав вступити з ним у статеві зносини. ОСОБА_7 нехтуючи її правом на статеву свободу, статеву недоторканість, а також всупереч її волі, порушуючи її честь і гідність, використовуючи перевагу у фізичній силі та застосовуючи залякування та погрози позбавлення життя потерпілої, які вона сприймала як реальні, чим остаточно зломив волю потерпілої до спротиву і таким чином ОСОБА_7 із застосуванням погроз фізичного насильства, без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, а саме вчинив оральне проникнення в її ротову порожнину з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, а після цього, без добровільної згоди ОСОБА_10 своїми геніталіями вчинив вагінальне проникнення в тіло потерпілої. Своїми насильницькими діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 згідно з висновком судово-медичної експертизи №63 від 16.03.2018, виконаний експертом Ладижинського відділення судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді дрібних, слабо виражених синців в ділянках спини.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що вирок суду є незаконним та необгунтованим, непроцесуальним, таким, що посягає на його права, честь та гідність. Згідно ст. 60,62, 68 КПК України не грунтується на матеріалах провадження.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, про час та місце апеляційного розгляду повідомлялася належним чином.

До початку апеляційного розгляду прокурором подано заяву про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, скасувати вирок, призначити новий судовий розгляд, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступних підстав, провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст.94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Перевіривши вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за
ч. 1 ст.152 КК України такими, що ґрунтуються відповідно до вимог ст.94 КПК України на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо ОСОБА_7 , належним чином оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв рішення щодо доведеності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, у діях обвинуваченого ОСОБА_7 .
При цьому суд першої інстанції прийняв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України не визнав, наполягав, що ОСОБА_10 його оговорює, пояснював, що до 15.03.2018 року перебував в інтимних стосунках по згоді з потерпілою ОСОБА_10 й це відбувалося в різний час доби та в тій половині будинку, від якої в нього є ключі. В поліцію із заявою про наклеп на нього з боку ОСОБА_10 не звертався до поліції.
Суд під час судового розгляду дослідив сукупність доказів, проаналізував та оцінив вірно позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , як тактику захисту обрану обвинуваченим.
Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався як на докази вини ОСОБА_7 , проаналізувавши та оцінивши в сукупності, на покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протокол огляду місця події слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_21 від 16.03.2018 з фототаблицею до нього за участі ОСОБА_10 , відповідно до якого огляд розпочато о 02.00 год. та закінчено о 03.10 год. підставою для проведення якого було повідомлення про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України ОСОБА_10 , під час якого вилучено та поміщено до спеціального пакету Національна поліція України за №4445674 подушка невеликого розміру одягнена у наволочку із білого кольору; до спеціального пакету НПУ за №0008714 поміщено постіль біло-синього кольору із візерунком; до спеціального пакету НПУ № 4396141 поміщено рушник синього кольору із темно-синіми полосами із можливими слідами сперми /т.2 а.с.195-198/; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №45 від 16.03.2018, згідно з яким ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння /т.2 а.с.199/; протокол освідування особи відповідно до якого проведеним освідуванням встановлено, що на тілі ОСОБА_10 в ділянці спини з обох сторін над проекцією верхніх країв лопаток відмічаються слабо виражені фіолетового кольору дрібні синці неправильної овальної форми в кількості біля 3 розмірами від 0,5х0,8см до 1,0х1,5см /т.2 а.с.206/; протокол освідування особи відповідно до якого проведеним освідуванням встановлено, що на тілі ОСОБА_7 об`єктивних слідів тілесних ушкоджень не встановлено ; протокол проведення слідчого експерименту від 29.03.2018 та відеозаписом слідчого експерименту (який оглянутий в судовому засіданні), з яких вбачається, що слідчий експеримент проводився в приватній садибі за адресою: АДРЕСА_2 за участю потерпілої ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 ; висновок судово-медичної експертизи №63 від 23.03.2018 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено дрібні, слабо виражені синці в ділянках спини, які утворилися від контактів з твердими тупими предметами на протязі однієї-трьох діб від моменту проведення судово-медичної експертизи, що можливо 15.03.2018 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я. При судово-медичній експертизі мазків та тампону з вмістом піхви від ОСОБА_10 сперматозоїди не виявлені /т.2 а.с.216-217/; висновок судово-медичної експертизи №64 від 30.03.2018, згідно з яким при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 об`єктивних слідів тілесних ушкоджень не виявлено. При судово-цитологічному дослідженні мазка-відбитка, тампона-змива із статевого члена ОСОБА_7 клітин епітелію піхви не виявлено /т.2 а.с.218-219/; висновок експерта №155 від 19.04.2018, відповідно до п.3.1. кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься по ізосерологічній системі АВО до групи А з ізогемаглютинином анти-В. За результатами дослідження слини вона належить до категорії виділювачів групового антигена за системою АВО; п.3.2. кров ОСОБА_7 відноситься по ізосерологічній системі АВО до групи А з ізогемаглютинином анти-В. За результатами дослідження слини він належить до категорії виділювачів групового антигена за системою АВО; п.3.3. в слідах на рушнику (об`єкти №1,2), вилученому під час огляду будинку, знайдені сперматозоїди. При серологічному дослідженні в цих об`єктах виявлений антиген А. Таким чином, походження сперми в об`єктах №1,2 на рушнику від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається; п.3.4. в слідах на подушці та простирадлі, вилучених під час огляду місця події, сперматозоїди не знайдені /т.2 а.с.220-222/ та інші, які узгоджуються між собою.

Судом перевірено належність та допустимість доказів, відповідність їх вимогам ст. 94 КПК України.
Суд врахував показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 ретельно перевірив їх відповідність усім конкретним обставинам справи.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 давала послідовні, чіткі показання, щодо того, що 15.03.2018 року близько 23 год. у частину будинку,який вона орендувала, зайшов ОСОБА_7 , який був голим, в білих медичних рукавичках, в руках був металевий предмет схожий на ніж. Оскільки вона його боялась, побачивши його, подумала, що якщо буде пручатись, то він її вб`є, виконала його вимогу щодо інтимних відносин. В звязку з подіями 15.08.2022 року у неї мали місце тілесні ушкодження.
Показання потерпілої були послідовними, вільними.
Судом допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які надали інформацію у кримінальному провадженні тільки щодо тих фактів, які вони сприймали особисто.
Свідок ОСОБА_11 пояснювала, що близько 22 год. в березні 2018 року вона з дитиною лягли спати, чоловік ще на той час не повернувся додому. Коли він повернувся не знає, але після 24.00 год він був вдома, спав.
Свідок ОСОБА_12 пояснював, що 15 березня 2018 року після роботи близько 16.00 год. він та ще декілька чоловік в тому числі ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої.
Свідок ОСОБА_13 пояснювала, що в березні 2018 року зі слів ОСОБА_10 їй відомо, що, прокинувшись, вона побачила голого чоловіка у якого знімала квартиру. В руках у нього була заточка і він її згвалтував.
Свідок ОСОБА_15 пояснював, що ОСОБА_22 його цивільна дружина, з якою він проживав з 2011 до 2020 року. Навесні (березень місяць) 2018 року, точної дати не пам`ятає близько 04-05 год. зателефонувала дружина і сказала щоб він приїхав, бо її згвалтували. В цей час він перебував в с. Летківка, порався по господарству, а дружина була на квартирі по АДРЕСА_3 . Після дзвінка він одразу прийшов, та залишився з нею до ранку. Марина йому розповіла, що ОСОБА_23 витягнув вікно, заліз через вікно, приставив до горла швайку, та погрожував, якщо крикне, то вб`є.
Свідок ОСОБА_16 пояснювала, що приблизно в березні 2018 року до неї як до чергового лікаря зверталася ОСОБА_22 , яка приходила в супроводі працівника поліції, щоб встановити факт згвалтування. Вона розяснила, що встановити факт згвалтування може судмедексперт;
Свідок ОСОБА_19 пояснювала, що працювала разом з ОСОБА_22 в магазині. Про те, що сталось дізналась від ОСОБА_24 та від ОСОБА_25 їхніх слів знає, що ОСОБА_23 вибив вікно, заліз до хати та погрожував заточкою ОСОБА_26 та згвалтував її. Марина відразу звернулась до лікарні та поліції;
Свідок ОСОБА_20 пояснював, що особисто спілкувався з потерпілою, вона плакала та шукала захисту в нього як представника влади на той час. Вона розповідала, що через вікно обвинувачений потрапив у будівлю та згвалтував її. Також вона повідомила, що викликала поліцію.
Зазначені свідки хоча і не були присутні під час вчинення злочину, однак знали потерпілу ОСОБА_10 до вчинення злочину та після нього, спостерігали зміну її психологічного стану після вчинення злочину, тобто їм були відомі обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, дані свідки давали покази не з чужих слів, а давали пояснення про те, що їм відомо, що не протирічить вимогам закону, відповідає вимогам ст. 65 КПК України.

При оцінці показів свідків, суд вірно врахував практику Європейського суду з прав людини, перевірив їх відповідність дійсним обставинам справи, врахував описані ними обставини та дав оцінки щодо узгодженості між собою з показаннями потерпілої, іншими доказами, дослідженими та перевіреними судом.
Суд у відповідності до ст. 85, 94 КПК України повно та всебічно зясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов вірного висновку , щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.
При цьому суд перевірив версію ОСОБА_7 , що ОСОБА_10 його оговорює з метою отримання грошей та встановив відсутність доказів щодо цього , врахувавши відсутність вимог потерпілої про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди

Також суд належним чином мотивував свої висновки щодо відсутності добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 та спростував показання в цій частині обвинуваченого.
Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК ( 2341-14 ), слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти Болгарії» від 04 грудня 2003 року вказано, що зґвалтування є примусовим актом: це означає, що такий акт виконується із застосуванням сили чи з погрозою застосувати силу проти потерпілої особи або третьої особи; при цьому такі погрози, які можуть бути виражені прямо чи опосередковано, мають викликати у потерпілої особи обґрунтований страх, що вона чи третя особа зазнає насильства, несвободи, фізичного чи психологічного тиску.
Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що спосіб та обстановка вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_7 щодо ОСОБА_10 , а саме те, що обвинувачений, знаходячись на веранді будинку, скинув з себе весь одяг, при цьому на руках у нього були медичні рукавички, а у ріці гострий предмет, схожий на викрутку, і в такому вигляді він зайшов у кімнату, де перебувала потерпіла, якій погрожував застосуванням фізичного насильства, використовуючи перевагу у фізичній силі та застосовуючи залякування та погрози позбавлення життя потерпілої, свідчить про відсутність добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 на вчинення дій сексуального характеру.
Суд першої інстанції, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, спростував показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення та прийняв правильне процесуальне рішення щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне, обгрунтоване, вмотивоване рішення щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.152 КК України, вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за вчинення дій сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст.50, ст.65 КК України визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи обвинуваченого, захисника, щодо скасування вироку, призначення нового судового розгляду є безпідставними та належним чином необгрунтовані.
На думку суду апеляційної інстанції, п ідстави для зміни чи скасування вироку суду, передбачені ст.409 КПК України відсутні
Прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_27 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 152 КК України.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора
Керуючись ст. 404, 405,407,409, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.
Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 152 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3