Справа № 191/3051/22
Провадження № 1-кп/191/223/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000702 від 18.10.2022, відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби по мобілізації, у посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.01.2023 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.185, ст.69 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2022 № 14 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 призваного по загальній мобілізації, призначено на посаду водія 2 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

19.08.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 259 (по стройовій частині) ОСОБА_5 переведений на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, сумлінно виконувати службові обов`язки доручені йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

25 серпня 2022 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , а про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

31 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 25 серпня 2022 року солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), в умовах воєнного стану та незаконно перебував поза її межами до 31 жовтня 2022 року.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 укладено угоду від 22 лютого 2023 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим і захисником, відповідає вимогам законодавства, її умови не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладення угоди було добровільним; є фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, тобто щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України суд, переконавшись що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення, передбачені абзацом 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Крім того, суд вважає необхідним до узгодженої сторонами міри покарання частково приєднати покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09.01.2023, та остаточно призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.4 ст.70 України.

Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 370, 374, 472-476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000702від 18.10.2022, укладену між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання 09 січня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1