Справа № 748/1773/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/321/23
Категорія - ч.1 ст. 438 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11

прокурора ОСОБА_12

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000064 від 02 вересня 2022 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2023 року,

щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Тива російської федерації, громадянина російської федерації, мешканця АДРЕСА_1 , республіка Тива російської федерації,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слчур району республіки Тива російської федерації, громадянина російської федерації, проживаючого по АДРЕСА_2 республіки Тива російської федерації,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця республіки Тива російської федерації, громадянина російської федерації, проживаючого по АДРЕСА_3 республіки Тива,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 засуджені за ч. 1 ст. 438 КК України до дванадцяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженим рахуватиметься з моменту їх фактичного затримання у ході виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави по 251, 71 грн. процесуальних витрат з кожного.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

У подальшому, цього ж дня збройними силами російської федерації, які діяли за наказом керівництва російської федерації і збройних сил російської федерації, віроломно здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам Збройних Сил України та цивільним об`єктам, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації здійснювали спроби окупації українських міст, які супроводжувалися бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснювалися по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження цивільних об`єктів.

Всупереч нормам міжнародного права, до військової агресії, ведення воєнних дій на території України та вчинення пов`язаних з цим інших злочинних діянь керівництвом збройних сил російської федерації були залучені, серед інших, військовослужбовці збройних сил російської федерації рядовий ОСОБА_10 , який проходив військову службу у 3-му мінометному взводі мінометної батареї 2-ї механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 (55-та окрема мотострілецька бригада (гірська) НОМЕР_2 загальновійськової армії Центрального військового округу) російської федерації, котра дислокується за адресою: російська федерація, республіка Тива, АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , який проходив військову службу у 2-му мінометному взводі мінометної батареї 2-ї механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 (55-та окрема мотострілецька бригада (гірська) НОМЕР_2 загальновійськової армії Центрального військового округу) російської федерації, котра дислокується за адресою: російська федерація, республіка Тива, м. Кизил та ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проходив військову службу у 1-му мінометному взводі мінометної батареї 2-ї механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 (55-та окрема мотострілецька бригада (гірська) НОМЕР_2 загальновійськової армії Центрального військового округу) російської федерації, котра дислокується за адресою: російська федерація, республіка Тива, м. Кизил.

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 виконували обов`язки, покладені на них вищестоящим керівництвом збройних сил російської федерації, щодо безпосереднього ведення бойових дій на території України, а також здійснення військових заходів із зайняття збройними силами російської федерації (окупації) території України, безпосередньо с. Ягідного Чернігівського району Чернігівської області.

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , усвідомлюючи тяжкі наслідки своїх дій, у тому числі у вигляді загибелі та поранення цивільних осіб, бажали вчиняти такі діяння та виконувати накази вищестоящого керівництва збройних сил російської федерації.

При цьому, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , будучи обізнаними з нормами міжнародного гуманітарного права, зокрема положеннями Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12 серпня 1949 року та додатковими протоколами до них, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із іншими військовослужбовцями збройних сил російської федерації, в ході повномасштабного збройного наступу збройних сил російської федерації на територію України, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, 24 лютого 2022 року у ранковий час (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), перебуваючи у складі збройних сил російської федерації, з метою безумовного виконання отриманих бойових наказів свого військового керівництва здійснили воєнне вторгнення на територію України в межах Чернігівської області та продовжили рух в напрямку с. Ягідного Чернігівського району.

У подальшому, 03 березня 2022 року, у точно невстановлений час, збройні сили російської федерації, до складу яких входили військовослужбовці ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , здійснили військове вторгнення та зайняли територію с. Ягідного Чернігівського району Чернігівської області.

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , будучи озброєними автоматичною зброєю під час здійснення контролю українського с. Ягідне Чернігівського району Чернігівської області, виконуючи явно злочинні накази, котрі отримали від командування збройних сил російської федерації, діючи з прямим умислом вчиняли жорстоке поводження з цивільним населенням в с. Ягідному.

Так, ОСОБА_10 будучи озброєним автоматичною зброєю спільно з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 03 березня 2022 року у вечірній час, після 18 год., незаконно проникли до приватного домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . Перебуваючи на території вказаного домогосподарства, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, насильно та примусово вивели з приміщення погребу на вулицю потерпілих, котрі перебували у ньому, а саме: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та неповнолітнього ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Після того, як потерпілі були виведені на вулицю, ОСОБА_10 спільно з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 наказали ОСОБА_16 лягти на землю обличчям донизу та почали незаконного його обшукувати. Під час обшуку в кишені штанів ОСОБА_16 вказані військовослужбовці збройних сил російської федерації знайшли мобільний телефон потерпілого, у зв`язку з чим ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_15 умисно почали завдавати ударів ногами, обутими у взуття, лежачому на землі ОСОБА_16 , наносячи побої по його голові, тулубу та ногам, чим завдали фізичного болю потерпілому та спричинили йому закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку (забій головного мозку). Після побиття ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_15 направили на лежачого потерпілого ОСОБА_16 вогнепальну зброю (автомати Калашникова), якими були озброєні, та погрожували його вбити.

Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_15 підняли потерпілого ОСОБА_16 , зняли з нього верхній одяг при низькій температурі повітря та почали перевіряти його тіло на наявність татуювань, чим вчинили образливе ставлення до потерпілого та принизили його честь та гідність.

Одразу після цього, ОСОБА_10 спільно з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , наводячи на потерпілого ОСОБА_16 вогнепальну зброю та погрожуючи її застосувати, відвели потерпілого до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_16 на вимогу військових вказав місце зберігання власної рушниці. Після цього, ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому удар прикладом автомату в область грудної клітини, від чого ОСОБА_16 відчув сильний фізичний біль.

У подальшому, ОСОБА_10 спільно з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї та вбивством, з метою незаконного позбавлення волі цивільного населення, змусили потерпілих ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та неповнолітнього ОСОБА_19 зайти до приміщення погребу, котрий розташований за адресою: АДРЕСА_5 , розміром 3,5 метрів на 5 метрів, висотою 2,8 метри. Після того як потерпілі були насильно, під загрозою застосування зброї з боку російських військовослужбовців, поміщені до погребу, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_15 закрили на ключ двері погребу, внаслідок чого потерпілі не могли вільно покинути місце їх незаконного утримання та не мали можливості вибратися з погребу до 05 березня 2022 року.

05 березня 2022 року інші невстановлені військовослужбовці російської федерації під загрозою застосування вогнепальної зброї наказали потерпілим, які утримувалися в погребі, покинути його приміщення та під конвоєм відвели зазначених вище цивільних осіб до підвалу Ягіднянської філії «Опорного закладу Количівська Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області», що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, село Ягідне, вул. Лісова, 1а, куди інші військовослужбовці російської федерації також зводили все цивільне населення с. Ягідного.

Крім того, ОСОБА_10 разом з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 17 березня 2022 року у післяобідній час незаконно проникнули до приватного домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де почали здійснювати постріли (чергою) з автоматичної зброї в отвір вхідних дверей, котрі вели до погребу в якому на той час перебували потерпілі: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітній ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітній ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Після здійснення хаотичних пострілів з автоматичної зброї, внаслідок яких могли загинути або зазнати тілесних ушкоджень потерпілі, котрі знаходилися у погребі, ОСОБА_10 разом з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 почали вимагати вийти всіх людей з погребу, погрожуючи застосовуванням вогнепальної зброї та вбивством тим, хто не вийде на вулицю. Вивівши зазначених потерпілих на вулицю, ОСОБА_10 разом з іншими військовими збройних сил російської федерації ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , погрожуючи вогнепальною зброєю, змусили потерпілого ОСОБА_29 роздягнутися на подвір`ї при низькій температурі повітря (нижчій 2 градусів за Цельсієм) у присутності інших потерпілих з метою перевірити його тіло на наявність татуювань, чим вчинили образливе ставлення до потерпілого та принизили його честь та гідність.

Одразу після цього, ОСОБА_31 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які усвідомлювали злочинність діянь першого та спільно бажали їх здійснення, почав наводити дуло власного автомату на потерпілих, які перебували на подвір`ї, та почав погрожувати, що на очах у всіх потерпілих розстріляє ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , що сприймалося потерпілими як реальна загроза вбивства останніх.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, знизити покарання до 10 років позбавлення волі, оскільки міра покарання визначена судом є занадто суворою та необґрунтованою.

Мотивує тим, що досудове розслідування у даному провадженні здійснювалось відповідно до вимог ст. 24-1 КПК України, без участі обвинувачених, судовий розгляд також відбувався за їх відсутності. При цьому, суд призначив однакову міру покарання всім трьох обвинуваченим, що є несправедливим.

Так, призначаючи ОСОБА_6 міру покарання суд не в повній мірі врахував положення ст. 65 КК України, що його підзахисний був пасивним учасником вчинення кримінального правопорушення, на відміну від інших двох обвинувачених.

Так, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із форми вини, мотиву та мети, ролі кожного зі співучасників тощо.

Сторона захисту не заперечує правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , але просить суд підійти до вирішення питання про призначення міри покарання індивідуального до кожного з трьох обвинувачених, що відповідатиме вимогам закону та буде справедливим.

Захисник адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити в бік пом`якшення, оскільки з урахуванням всіх характеристик та встановлених обставин суд мав можливість призначити її підзахисному покарання більш м`яке, ніж передбачено максимальною межею санкції ч. 1 ст. 438 КК України.

Звертає увагу на особливість досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, внаслідок чого у суду була відсутня можливість з`ясувати думку обвинуваченого стосовно вчиненого ним кримінального правопорушення, а також встановити ті обставини, які можуть пом`якшити призначене покарання, врахувати обставини, які характеризують особу винного, що має значення при призначенні покарання.

Заслухавши доповідача, захисників обвинувачених, які наполягали на задоволенні поданих апеляційних скарг та пом`якшення покарання, у тому числі і захисник адвокат ОСОБА_11 , який не подавав апеляційну скаргу, проте підтримав апеляційні скарги свої колег і просив про пом`якшення покарання і його підзахисному, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вказуючи на характер дій військовослужбовців, які відверто знущалися над цивільними людьми, в присутності малолітніх дітей та людей похилого віку, застосовували насильство, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у порушенні законів та звичаїв війні, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним та перевіреним під час судового розгляду доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються та колегією суддів не перевіряються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченим суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі, урахував форму суспільно небезпечного діяння, а саме те, що обвинуваченими було вчинене кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, при тому, що порушення законів і звичаїв війни становлять величезну небезпеку для світового правопорядку та мирного співіснування людства на планеті, також врахував наслідки, що наступили від дій винних , які виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, серед яких були малолітні та неповнолітні діти, погрози вбивством та нелюдські умови тримання, вчинені по відношенню до осіб, які не мають жодного відношення до військовослужбовців, не чинили опору окупантам та просто переховувались у підвалах власних будинків.

При цьому, суд врахував, що обвинувачені незаконно заволоділи майном потерпілих, спричинили їм фізичні та моральні страждання, дані про особу обвинувачених, які є молодими за віком, але не мали поваги до людей похилого віку та дітей, будучи військовослужбовцями збройних сил російської федерації, достеменно розуміли, що в складі військового формування вторгаються на територію незалежної та суверенної держави, відчували свою безкарність, отже чітко усвідомлювали наслідки своїх дій, вчиняти які, їх ніхто не змушував.

Можлива наявність пом`якшуючих вину обставин, на яких наголошує сторона захисту, не зменшить ступінь вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 настільки, щоб можна було прийти до висновку про суворість призначеного судом першої інстанції покарання у виді 12 років позбавлення волі,як про це вказує сторона захисту.

Врахування ролі кожного з трьох обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення саме в даному кримінальному провадженні є недоцільним, з огляду на те, що всі троє обвинувачених у складі збройних формувань військ російської федерації вторглись на території суверенної держави незаконно та не мали права тут перебувати, при цьому, захопивши частину території суверенної держави (в даному випадку с. Ягідне Чернігівського району та області) чинили злочинні та насильницькі дії по відношенню до цивільного населення, що заборонено міжнародними договорами та правом, які ратифіковані, в тому числі і російською федерацією.

Отже, у даному випадку є безпідставним стверджувати про пасивність ролі когось з учасників цього збройного формування, які прийшли зі зброєю на територію сусідньої держави та не воювали з рівними їм військовослужбовцями на полі бою, а чинили насилля над мирним населенням, дітьми та особами похилого віку, що підвищує ступінь їх суспільної небезпеки для людей не тільки нашої держави, а всіх країн.

Призначене судом покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, підстав визнати його надмірно суворим, як про це наполягали захисники, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_32 ОСОБА_33 ОСОБА_34