УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
детектива ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000024
установив:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000024.
Клопотання мотивоване тим, що головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 19.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 6 від 25.09.2018 ОСОБА_6 призначений на посаду директора ТОВ «Фабрика м`яса» (код за ), яке зареєстроване 23.05.2018 органами державної реєстрації Департаменту реєстрації Івано-Франківської міської ради на підставі рішення засновника (власника) ОСОБА_7 та взято на податковий облік в Головному управлінні ДПС у Івано-Франківській області (Надвірнянський р-н), свідоцтво платника ПДВ від 01.07.2018 № 200612151, та на останнього покладено виконання обов`язків з ведення бухгалтерського обліку на ТОВ «Фабрика м`яса».
Основним видом діяльності ТОВ «Фабрика м`яса» є оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами.
Так, згідно до пункту 7.13 Статуту ТОВ «Фабрика м`яса», затвердженого 23.05.2018, виконавчим органом товариства є директор, який діє від імені Товариства в межах встановлених законодавством України та вищезазначеним статутом, має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства.
Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Фабрика м`яса», виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Фабрика м`яса» і являється службовою особою вказаного товариства.
Однак, ОСОБА_6 , будучи службовою особою вказаного суб`єкта господарської діяльності, у зв`язку із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, в порушення п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV, відповідно до якого «питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів, в тому числі керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів», зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків за невстановлених слідством обставин вирішив заволодіти коштами державного бюджету України шляхом незаконного відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса».
Так, у вересні 2018 року за невстановлених слідством обставин ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Фабрика м`яса», будучи обізнаним про способи незаконного відшкодування податку на додану вартість з бюджету, володіючи знаннями в сфері бухгалтерського та податкового обліку, діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, залучив до вчиненюваного кримінального правопорушення невстановлених на даний час слідством осіб, з якими за невстановлених слідством обставин розробив план вчинення злочину та узгодив дії з метою заволодіння бюджетними коштами шляхом незаконного відшкодування з бюджету податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса».
У подальшому, в період з часу призначення на посаду по 31.03.2021 директор ТОВ «Фабрика м`яса» ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи в приміщенні очолюваного ним товариства, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Калнишевського, 1, всупереч вимогам Цивільного кодексу України, уклав ряд договорів, щодо придбання м`яса та м`ясопродуктів у юридичних осіб та великої рогатої худоби (далі - ВРХ) в живій вазі у фізичних осіб, їх переробки для подальшого продажу як на території України так і для експорту за межі митної території України, без мети їх фактичного виконання щодо поставки продукції, тим самим для формування ТОВ «Фабрика м`яса» штучного податкового кредиту з податку на додану вартість з метою подальшого звернення до ГУ ДПС в Івано-Франківській області для відшкодування податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса».
Водночас, упродовж вересня 2018 березня 2021 років директор ТОВ «Фабрика м`яса» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами Державного бюджету України шляхом безпідставного відшкодування податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса», за невставлених на даний час слідством обставин подав до ГУ ДПС в Івано?Франківській області (Надвірнянський район) в електронній формі податкові декларації з податку на додану вартість та додатки до них за період вересень 2018 березень 2021 року, в яких відобразив відомості про те, що у вказаний період часу серед інших постачальниками м`яса великої рогатої худоби на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса» були ТОВ ВК «Агро-Альянс» (нова назва ТОВ «Кейс Опт») (код за ) та ТОВ «Галфайн» (код за ), при цьому, у зазначених деклараціях та додатках до них відобразив недостовірні відомості щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ ВК «Агро-Альянс» (нова назва ТОВ «Кейс Опт») та ТОВ «Галфайн», які не мали відповідних операцій із закупівлі м`ясної продукції ВРХ та не формували податковий кредит з податку на додану вартість.
При цьому, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних за 2018-2021 роки ТОВ «Фабрика м`яса» здійснено операції з придбання (з основною ставкою ПДВ) яловичини та послуг переробки давальної сировини (забій ВРХ) у постачальника ТОВ ВК «Агро-Альянс» (нова назва ТОВ «Кейс Опт») на загальну суму 18 669 514,7 грн, в тому числі ПДВ 3 111 585,79 грн, а також у постачальника ТОВ «ГАЛФАЙН» () м`яса яловичини охолодженого та послуг з переробки давальницької сировини (забій ВРХ) на загальну суму 22 086 348,8 грн, в т. ч. ПДВ 3 681 058,08 грн.
У подальшому, в період з 03.12.2018 30.03.2021 директор ТОВ «Фабрика м`яса» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами Державного бюджету України шляхом безпідставного відшкодування податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса», за невставлених на даний час слідством обставин, подав в електронному вигляді до ГУ ДПС в Івано-Франківській області (Надвірнянський район) заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника, на підставі яких у подальшому в період з 23.07.2020 по 22.06.2021 отримав бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на рахунок очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса» № НОМЕР_1 (відображених в додатку 3 до декларацій «Розрахунок сум бюджетного відшкодування (Д3)») за наслідками проведених з ТОВ ВК «Агро-Альянс» (нова назва ТОВ «Кейс Опт») фінансово-господарських операцій у вигляді безпідставного перерахування безготівкових коштів в сумі 1 422 272 грн, та за наслідками проведених з ТОВ «Галфайн» фінансово-господарських операцій у вигляді безпідставного перерахування безготівкових коштів в сумі 2 859 518,97 грн, а загалом кошти у сумі 4 281 790,97 грн, з яких 3 548 925,2 грн у зв`язку з безтоварністю проведених з ТОВ ВК «Агро-Альянс» (нова назва ТОВ «Кейс Опт») та ТОВ «Галфайн» фінансово-господарських операцій.
За наведених обставин, директор ТОВ «Фабрика м`яса» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, заволодів коштами Державного бюджету України у вигляді незаконно відшкодованого податку на додану вартість на користь очолюваного ним ТОВ «Фабрика м`яса» у сумі 3 548 925,2 грн, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, відповідно є особливо великим розміром.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.
Ґрунтуючись на вищевикладеному, на думку прокурора, є всі підстави вважати, що службові особи, а також інші особи, які діють від їх імені, їх представники, представники товариств (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають корпоративні права ТОВ «Фабрика м`яса», можуть вчинити реєстраційні дії щодо передачі корпоративних прав (основних засобів) іншим особам, з метою уникнення від відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.
А тому, з метою запобігання протиправним діям з корпоративними правами ТОВ «Фабрика м`яса», у подальшому відшкодування спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, прокурор просить у накладенні арешту на корпоративні права вищевказаного підприємства.
У судовому засіданні прокурор та детектив клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України.
Заслухавши пояснення прокурора та детектива, дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Бюро економічної безпеки України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 19.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.
Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.
30.09.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Відповідно до Статуту ТОВ «Фабрика м`яса» (нова редакція), затвердженого учасником ТОВ «Фабрика м`яса» 26.11.2020, рішення № 1, виконавчим органом товариства є директор, який діє від імені ТОВ «Фабрика м`яса» в межах встановлених законодавством України та цим статутом, а також має право діяти від імені ТОВ «Фабрика м`яса» без довіреності.
Звернення прокурора з клопотанням про арешт вищевказаного майна зумовлено необхідністю запобігання незаконному його приховуванню, використанню, передачі чи відчуженню, оскільки зазначене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою слідчого від 24.10.2022 у вказаному кримінальному провадженні майно на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 24.10.2022, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.
Керуючись статтями 2, 7, 131, 132, 159-164, 166, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000024, - задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2021 на корпоративні права, а саме:
- корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «Фабрика м`яса» (код за ).
Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, Державній реєстраційній службі України, сервісним центрам МВС України, іншим органам державної влади здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб, а також здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною власників усього вказаного майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1