Справа № 742/1729/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/26/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.021.275.420.000.171 від 02.04.2021, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 серпня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , ( в режимі відео конференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 , ( в режимі відео конференції)

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та засудити за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Обвинувачений, явка якого визнана судом обов`язковою, до апеляційного суду неодноразово не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, у зв`язку з чим розгляд провадження відкладався.

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року обвинуваченого було піддано примусовому приводу на 14 січня 2022 року, однак привід не виконано у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за місцем проживання. До апеляційного суду ОСОБА_7 знову не з`явився.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року за клопотанням прокурора обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено у розшук та зупинено судове провадження до його розшуку.

Ухвалою суду від 18 травня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Документи, які б свідчили про неможливість його перебування у судовому розгляді суду не надано.

Прокурор 16.05.2022 року звернувся з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» строком на два місяці.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_7 , згідно матеріалів кримінального провадження:

- раніше вже визнавався судом винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пов`язаних з посяганням на приватну власність громадян (ч. 2 ст. 186 КК України);

- призначене вироком Прилуцького міськрайонного суду від 07.10.2020

за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 240 годин громадських робіт не виконав, чим вчинив новий умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України;

- маючи судимість та у період відбування покарання у виді громадських

робіт (знятий з обліку Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр Пробації» в Чернігівській області лише 13.07.2021, у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт) 12.07.2021 вчинив новий умисний злочин, який відносить до категорії нетяжких, пов`язаний з посягання на здоров`я іншої особи. З характеристики, виданої Колісниківським старостинським округом № 7 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району (а.с. 38), ОСОБА_7 характеризується як безвідповідальна особа, що зловживає спиртними напоями. Відповідно до довідки, виданої КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради № 8679 від 05.04.2021 (а.с. 33) ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності

Заслухавши доповідача, думку прокурора, адвоката та обвинуваченого колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 неодноразово без поважних причин не прибував до Чернігівського апеляційного суду на розгляд кримінального провадження, що свідчить про існування такого ризику як переховування від суду, а характеризуючі дані, що наявні в матеріалах провадження, - про наявність такого ризику як вчинення нових злочинів, отже є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти відповідним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що згідно характеристики ОСОБА_7 не працює, тобто не має постійного доходу, який би давав змогу внести заставу, а так само осіб, які б могли внести заставу за нього, запобіжний захід у виді застави також застосувати неможливо.

Враховуючи, що згідно характеристики ОСОБА_7 ніде не зареєстрований, а також не має постійного чи тимчасового місця проживання, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту виключається.

Також слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, на даний час наявні ризики які дають підстави для обрання запобіжного заходу під час судового розгляду у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

З огляду на наведені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновків, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, слід задовольнити клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про достатність обрання відносно його запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки він у такому разі може продовжити переховуватися від суду, перешкоджати апеляційному перегляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 190, 194, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 28 травня 2023 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, 15 год. 00 хв. 29 березня 2023 р.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4