У Х В А Л А

Справа № 285/310/23

провадження № 1-кс/0285/43/23

16 січня 2023 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про арешт тимчасово вилученого майна

по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 13.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України (далі ЄРДР),

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 12.01.2023 під час проведення огляду місця події, а саме: автомобіль Peugeot J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль), та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (далі - Свідоцтво), що належить ОСОБА_4 , позбавивши власника, будь-яких осіб право на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12.01.2023 близько 10 год. 20 хв. працівниками СРПП Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області, поблизу м. Баранівка, Звягельського району Житомирської області, зупинено Автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , в ході огляду даного автомобіля виявлено сліди знищення ідентифікаційного номеру кузова.

По даному факту 13.01.2023 внесено відомості до ЄРДР.

Оскільки вилучений Автомобіль є безпосереднім об`єктом можливих кримінально-протиправних дій та має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також для проведення судової експертизи у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Прокурор надіслав заяву про розгляд справи, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 за клопотанням сторони кримінального провадження (органу слідства), не повідомлявся про розгляд справи на підставі ч.2 ст.163 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК). Він є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких допускається лише у випадку, коли слідчий, прокурор доведе наявність трьох необхідних складових, а саме, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наявного в матеріалах справи Реєстру слідує, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження по факту знищення ідентифікаційного номеру транспортного засобу.

Ініціатор клопотання, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою останнього є збереження речових доказів та проведення судової експертизи.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.01.2023 на узбіччі автодороги Т-06-01 в напрямку м. Баранівка Звягельського району, було виявлено та вилучено Автомобіль та Свідоцтво.

Постановою слідчого від 13.01.2023 вилучене Майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000016. Автомобіль передано на зберігання на штраф-майданчик ВПД №1 Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області, що по вул. Тищика, 7 в м. Баранівка Звягельського району Житомирської області. Свідоцтво залишено при матеріалах кримінального провадження.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 слідує, що автомобіль Peugeot J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 .

Подане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказ у кримінальному провадженні, оскільки воно визнано речовим доказом, та з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Також, звертаю увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Відтак, приходжу до висновку про наявність підстав вважати, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом, може зберегти на собі або містить сліди кримінального правопорушення та в подальшому може бути використане, як доказ вчинення злочину, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, - слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 12.01.2023, а саме: автомобіль Peugeot J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 ,

позбавивши власників, будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідча суддя ОСОБА_1