Справа № 369/2951/20
Провадження №1-кп/369/1483/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005053 від 19 жовтня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Боярка Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, не заміжня, проживає без реєстрації та визначеного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером: :03:009:5053, с. Бобриця, Бучанський район, Київська область, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

22 грудня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, ч. 3 ст. 35 КПК України, згідно з протоколом автоматизованого розподілу передано для розгляду колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , у якому було призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без альтернативи внесення застави, оскільки 04 лютого 2023 року закінчується термін перебування обвинуваченої під вартою, згідно ухвали Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року. При цьому, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, перебуваючи на волі остання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від відповідальності. При цьому, ОСОБА_7 дітей, осіб похилого віку та непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, не має офіційного джерела доходу, без реєстрації та визначеного місця проживання. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, а тому для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні необхідно продовжити строк тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти клопотання прокурора.

При обговоренні клопотання прокурора, захисник ОСОБА_8 , враховуючи позицію своєї підзахисної, не заперечив проти клопотання прокурора, однак вважав заявлені прокурором ризики не доведеними в судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, дітей, осіб похилого віку та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працює та не має офіційного джерела доходу, без реєстрації та визначеного місця проживання, тому вона з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у випадку визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене вище, а також відсутність у ОСОБА_7 доказів існування міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, постійного місця роботи та легального доходу, можливість переховуватися від суду та впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити її належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, починаючи з 20 січня 2023 року до 20 березня 2023 року включно, без альтернативи внесення застави, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 376, 392 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 20 січня 2023 року до 20 березня 2023 року включно, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3