Справа № 164/101/23 Провадження №11-кп/802/370/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

обвинуваченої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26.01.2023 обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.03.2023 включно.

В ході розгляду судом кримінального провадження №0000221 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки такий строк закінчується 26.03.2023, а ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.05.2023 включно.

Залишено обвинуваченій, визначений ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 04.12.2022 розмір застави та процесуальні обов`язки.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погодившись із таким судовим рішенням стороною захисту подано апеляційні скарги.

Обвинувачена ОСОБА_7 у своїй скарзі судове рішення вважає незаконним. Зазначає, що прокурором не надано жодного підтвердження на існування ризиків на які він посилається у поданому до суду клопотанні. При цьому, вона має міцні соціальні зв`язки з рідними та близькими, місце проживання, де проживає з чоловіком і, яке залишати наміру немає. Крім того, вона має сприяти судовому слідству або довести, що висунуте щодо її обвинувачення є сфальсифікованим. Вважає, що прокурор не довів підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Проте, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та прийшов до неправильного рішення про задоволення клопотання прокурора. Посилаючись на це, просить оскаржуване судове рішення скасувати та обрати їй більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 також вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим, так як воно на його думку, не ґрунтується на матеріалах провадження і прийняте без врахування особи обвинуваченої. Вказує про те, що слідчий суддя обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не взяв до уваги того, що вони фактично ґрунтуються на припущеннях прокурора, а не на належних доказав. При цьому, суд зазначив, що на утриманні обвинуваченої перебуває троє неповнолітніх дітей, вихованням яких вона не займається, а вони перебувають на утриманні бабусі. Проте, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 для забезпечення сім`ї змушена була виїхати за кордон, де офіційно працевлаштувалась і зароблені кошти пересилала сім`ї. Крім того, судом не взято до уваги і того, що ОСОБА_7 добровільно видала наркотичні засоби. Також вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував належним чином розмір застави - 148 860 грн., яка фактично є непосильною для обвинуваченої, і чому її неможливо зменшити. Переконаний, що місцевий суд не надавши належної оцінки доводам клопотання прокурора, не оцінивши в повному об`ємі вагомості доказів на яких воно ґрунтується, прийняв незаконне судове рішення. Посилаючись на наведене, просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем її проживання (адреса: АДРЕСА_1 ). Також зазначає про можливість зменшення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які скарги підтримали та просили задовольнити, прокурора, яка вважала скарги безпідставними, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою і, зокрема щодо обвинуваченого ОСОБА_9 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Маневицького районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000221 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким місцевий суд дав належну правову оцінку.

Встановлено і те, що раніше судовим рішенням від 26.02.2023 ОСОБА_7 продовжувався строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскаржуваною ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 23.03.2023 обвинуваченій ОСОБА_7 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 21.05.2023 включно, а також залишено розмір застави, який був визначений ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 04.12.2022.

Продовжуючи обвинуваченій в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд фактично врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою - запобігання спробам ухилення від суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо неї такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченої, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 , передбаченого ч.2 ст.307 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченої ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого їй діяння, те, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти життя та здоров`я населення, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, її вік та стан здоров`я, а також те, що вона неодноразово судима у тому числі за аналогічні злочини, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

При цьому доводи, які викладені в апеляційних скаргах сторони захисту та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, або ж обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою в тому числі домашнього арешту, як про це зазначено в апеляціях.

Також апеляційний суд враховуючи обставини кримінального провадження, майновий та сімейний стан обвинуваченої, інших даних про її особу, а також наявність доведених ризиків, не вбачає підстав для зменшення розміру застави, яка була визначена ухвалою слідчого судді (148 860 грн.), оскільки визначений розмір є достатньою мірою гарантування виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, та не може бути завідомо непомірним.

Отже, усі доводи сторони захисту щодо незаконності судового рішення до уваги судом не беруться, оскільки слідчим суддею постановлено рішення, яке є обґрунтованим, вмотивованим та законним в розумінні ст.370 КПК України.

Тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному провадженні, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді