Провадження № 11-сс/4823/336/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 20.07.2021.

Таке рішення обґрунтоване тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено 11.11.2022, а тому збирання після цієї дати, поза строком досудового розслідування, особою, яка не є стороною кримінального провадження, доказів щодо наявності у власності підозрюваних об`єктів нерухомого майна та щодо їх оціночної вартості суперечить кримінальному процесуальному закону, а отже відповідні докази є недопустимими. Вказані на обставини, на переконання слідчого судді свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_8 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Оскаржуючи рішення слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2022 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, а саме накласти арешт (з забороною розпорядження та відчуження) на 1/5 квартири, що розташована за відповідною адресою та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (частка 1/1).

30.12.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

24.02.2022 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

11.11.2022 керівником Чернігівської обласної прокуратури скасовано постанову прокурора у кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження та здійснено повідомлення підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

11.11.2022 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про відкриття та надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваних та їх захисникам. Одночасно підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов.

Апелянт, посилаючись на положення ст. 219 КПК України, стверджує про необґрунтованість судового рішення, оскільки двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливав 28.02.2022. На момент винесення 24.02.2022 прокурором постанови про закриття кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_9 , до закінчення досудового розслідування залишалось 4 дні, а на момент звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна такий строк складав 3 дні. Відтак твердження суду про те, що клопотання подано поза межами строку досудового розслідування є необґрунтованим.

Також вважає необґрунтованою відмову з підстав неможливості звернення з клопотанням після повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

При цьому звертає увагу, що всупереч абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, судом не надано жодної оцінки ризикам того, що майно може бути відчужене підозрюваним.

Окремо акцентує апелянт та не погоджується з висновками слідчого судді з приводу збирання доказів особою (прокурором), який не є стороною кримінального провадження, оскільки збирання доказів здійснено у спосіб передбачений ст. 93 КПК України. Крім того, довідки щодо вартості майна отримані на підставі запиту прокурора, зробленого до відкриття матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 20.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від внесено відомості за фактом самовільного зайняття земельних ділянок і зловживання службовим становищем, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України.

30.12.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

24.02.2022 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

11.11.2022 керівником Чернігівської обласної прокуратури скасовано постанову прокурора у кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження та здійснено повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

11.11.2022 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про відкриття та надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваних та їх захисникам. Разом із клопотанням про накладення арешту подано цивільний позов в порядку ст.128 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як слідує із висновків рішення слідчого судді, клопотання про арешт майна в даному випадку подано поза строком досудового розслідування та в супереч статей 290-293.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким твердження слідчого судді. Відповідно до п.5 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт до суду не направлявся та, як встановлено апеляційним судом, матеріали справи не містять жодних даних щодо направлення до суду обвинувального акта, але навпаки стверджують про те, що враховуючи дату повідомлення особі про підозру, та з урахуванням п. 4 ч.3 ст. 219 КПК України, старшим слідчим до суду подане клопотання про арешт майна до закінчення досудового розслідування. Відтак, висновки слідчого судді в цій частині є безпідставними.

Крім того, предметом дослідження були і висновки суду щодо збирання доказів особою, яка не є стороною кримінального провадження.

Як пояснив прокурор в засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_10 дійсно не входить до групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво, що узгоджується з матеріалами судового провадження, проте саме цей прокурор має доступ до Державного реєстру прав, оскільки, відповідно до ч.3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для посадових осіб органів прокуратури інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненнями ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Жодний інший прокурор у кримінальному провадженні не має такого доступу до вказаного реєстру, а тому в подальшому інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримано у передбачений КПК України спосіб за запитом, зробленим у порядку ст. 93 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні. За цих підстав колегія суддів апеляційного суду не вбачає порушень, про які вказав слідчий суддя місцевого суду.

Враховуючи відсутність порушень з боку органів досудового розслідування при зверненні до слідчого судді з клопотанням, апеляційний суд переходить до вирішення основного питання порушеного у клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

На переконання колегії суддів, зазначені вимоги закону при зверненні старшого слідчого, за погодженням з прокурором, з клопотанням в повній мірі дотримані.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необґрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання старшого слідчого.

При цьому апеляційний суду виходить з того, що дане клопотання обґрунтоване саме метою, відповідно до п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, забезпечення відшкодування шкоди, а оскільки у кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення та прокурором пред`явлено цивільний позов, відтак колегія суддів знаходить обґрунтованими підстави для накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_8 в тій частині, що співвідносить з заявленим цивільним позовом.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вважає, що накладення арешту на майно цілком відповідатиме завданням щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 20.07.2021, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Задовольнити клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 20.07.2021.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , з забороною розпорядження та відчуження, на 1/5 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 187 760,2 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (частка 1/1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14