Справа № 489/4881/21
Провадження № 1-кп/489/449/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

03 квітня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000593 від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

19.05.2021 року близько 20:00 год. ОСОБА_3 , будучи засудженим 06.06.2019 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, в результаті раптово виниклого умислу, шляхом вільного доступу, діючи повторно, відкрито викрав велосипед марки «Suntech», «МТВ А-20» вартістю 1566,67 грн, що належав ОСОБА_5 . Після того ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1566,67 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що дійсно 19.05.2021 близько 20.00 години біля будинку АДРЕСА_3 відкрито взяв велосипед потерпілого, який знаходився поруч, оскільки вважав, що останній міг вчиняти протиправні дії, після чого став їхати на вказаному велосипеді, а потерпілий погнався за ним, вимагаючи повернути велосипед. В подальшому він приїхав на вказаному велосипеді до свого знайомого ОСОБА_6 , де і залишив його там на зберігання, де він перебував того часу, доки він не розповів поліцейським про місцезнаходження вказаного велосипеду, після того як зізнався у його викраденні. У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив про своє розкаяння у вчиненому, попросив вибачення, а також повідомив, що сприяв органу досудового розслідування у розкритті вказаного злочину, оскільки сам добровільно повідомив про те, де залишив викрадений велосипед.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із заяв ОСОБА_5 від 19.05.2021 вбачається, що останній звернувся до поліції з приводу того, що 19.05.2021 близько 20:00 год. невідома особа відкрито викрала його велосипед біля будинку 44-А по вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.05.2021 та фототаблиці до нього, місцем події є ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_3 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.05.2021 за участю потерпілого ОСОБА_5 та довідкою до нього вбачається, що останній серед пред`явлених йому для впізнання за фотозображеннями осіб впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 19.05.2021 відкрито викрала велосипед біля будинку 44-А по вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві.

Із заяви ОСОБА_6 від 07.06.2021 слідує, що останній добровільно видав поліцейським велосипед, який йому передав на зберігання ОСОБА_3 .

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-21/8029-ТВ від 23.06.2021, ринкова вартість викраденого ОСОБА_3 велосипеда марки «Suntech», «МТВ А-20» становить 1566,67 грн.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При цьому суддя критично оцінює показання обвинуваченого про те, що він узяв велосипед потерпілого, вважаючи, що той міг вчиняти протиправні дії, оскільки, по-перше, обвинуваченим не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту можливого вчинення потерпілим будь-яких протиправних дій. По-друге, обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що потерпілий гнався за ним та вимагав повернути свій велосипед. Крім того, на викраденому велосипеді обвинувачений поїхав до свого знайомого ОСОБА_6 , якому і залишив викрадене ним майно, де воно зберігалося протягом тривалого часу до того моменту, поки ОСОБА_6 не видав його поліцейським. Зазначене, у свою чергу, свідчить саме про наявність протиправного корисливого умислу ОСОБА_3 на відкрите викрадення зазначеного велосипеду, оскільки він протиправно та відкрито вилучив його у потерпілого ОСОБА_5 проти його волі та переховував його протягом тривалого часу від сторонніх осіб.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності в період іспитового строку, будучи звільненим від відбування покарання за вчинення аналогічного кримінального правопорушення з випробуванням.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, яке підтверджується тим, що останній попросив вибачення за скоєне, висловив щирий жаль за вчинене та запевнив суд про своє подальше виправлення та бажання дотримуватися законослухняної поведінки, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений сам повідомив органу досудового розслідування про місце перебування викраденого ним велосипеду, де він і був вилучений.

Обставин, якізгідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який не працює, будучи ран іше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, вчинив новий аналогічний злочин в період дії іспитового терміну, його щирого каяття, ставлення до вчиненого, а також ураховуючи позицію державного обвинувача, який вважав, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцію ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, при призначенні саме вказаного покарання суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 12.03.2020 у справі №752/2269/18, відповідно до яких вбачається, що з положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вказаного вироку та вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.06.2019, яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, оскільки ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2021, яка набрала законної сили 22.07.2021, ОСОБА_3 звільнений від вказаного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, та вказана ухвала суду не скасована у встановленому законом порядку. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до положень якого, якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Цивільний позов не заявлявся. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: велосипед марки «Suntech», «МТВ А-20» - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн 96 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1