Справа № 489/1441/23
Провадження № 1-кс/489/396/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

05 квітня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю,

встановив:

Згідно з клопотанням, на виконанні прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 перебуває запит про міжнародну правову допомогу компетентних органів Республіки Польща у кримінальній справі Регіональної прокуратури в Лодзі номер RP I DS 18.2016, для виконання якого необхідно допитати в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим, на думку прокурора, з метою встановлення повних анкетних даних та місця реєстрації вказаної особи виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання відомостей з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, зазначивши в клопотанні про його підтримання та проведення розгляду за його відсутності.

Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора, а також за відсутності особи, у володінні якої знаходяться документи, згідно з ч. 4 ст. 163 КПК України.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За положеннями ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ зазначаються, зокрема, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

Згідно з ч. 5 та ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Натомість слідчим суддею встановлено, що підставою для отримання тимчасового доступу до документів, які становлять охоронювану законом таємницю, прокурор обґрунтовує необхідність встановити місце реєстрації ОСОБА_4 з метою його допиту як свідка.

Проте з матеріалів клопотання вбачається, що в надісланому компетентним органом іноземної держави запиті про надання міжнародної правової допомоги в кримінальній справі зазначено про необхідність допиту в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зазначено його місце проживання по АДРЕСА_1 .

Однак в клопотанні не зазначено, а також не доведено жодними доказами факт того, що прокурором вживалися заходи щодо виклику для проведення допиту вказаної у запиті про міжнародну правову допомогу особи за зазначеним у ньому місцем проживання, за наслідками яких встановлено її відсутність за даною адресою.

Також клопотання не містить відповідного обґрунтування щодо необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, що містять персональні дані саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зазначених у запиті відомостей про те, що допиту в якості свідка підлягає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відсутні будь-які докази про ідентичність вказаних осіб).

Крім того, клопотання прокурора не містить зазначення того, що ним, окрім звернення з даним клопотанням до слідчого судді, вживалися інші заходи з метою встановлення відомостей про місце реєстрації особи, яка підлягає допиту в якості свідка, за наслідками проведення яких не виявилося можливим отримати необхідні відомості.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що положеннями ч. 2 ст. 93 КПК України, передбачено повноваження сторони обвинувачення здійснювати збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей.

Проте в клопотанні не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що прокурор в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України звертався з відповідним запитом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання відомостей, доступ до яких він просить отримати шляхом отримання дозволу на тимчасовий доступ.

При цьому відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених в ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, серед іншого, не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Натомість відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, при розгляді клопотання про тимчасовий доступ встановлено, що воно не відповідає вимогам ст. 160 КПК України, а додані до нього документи не містять обов`язкових відповідно до ст. 132 КПК України відомостей про необхідність вжиття подібних заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки прокурором не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в документах, до яких планується отримати тимчасовий доступ, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, у зв`язку з чим слідчий суддя відповідно до статей 132, 163 КПК України зобов`язаний відмовити в задоволенні такого клопотання.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутній відповідний процесуальний документ (постанова, доручення тощо), з якого б вбачалося, що прокурором, якому доручено виконання відповідного запиту про надання міжнародної правової допомоги компетентного органу Республіки Польща у вказаній кримінальній справі, є саме той прокурор, який звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишення клопотання без задоволення.

Керуючись статтями 132, 163, 164, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1