Справа №345/2203/21
Провадження № 1-кп/345/42/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000838 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого директором Івано-Франківського обласного КП «Льодова арена», з третьою групою інвалідності, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 заподіяв необережне тяжке тілесне ушкодження.

01.10.2020 близько 22:50 год. ОСОБА_3 перебував біля магазину «Юлія», що знаходиться неподалік житлового будинку, що в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 46, де у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_7 .

В ході даного словесного конфлікту ОСОБА_3 , не маючи умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків, хоча повинен був і міг передбачити їх, наніс один удар кулаком правої руки у голову ОСОБА_7 в ділянку обличчя зліва, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та за рахунок прискорення поштовхом маси власного тіла впав з положення стоячи задньою поверхнею тіла та вдарився потиличною ділянкою голови до асфальтного покриття, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, а саме: важку черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку з крововиливами під оболонку головного мозку, у м`які тканини голови та навколоочну ділянку зліва, садна потиличної ділянки, які згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 01.12.2022 є небезпечними для життя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, обвинувачений визнав та пояснив, що 01.10.2020 він та його друзі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зустрілися біля магазину «Юлія», де взяли чай та стали збоку магазину, щоб поспілкуватися. Приблизно через 20 хвилин з магазину вийшли два хлопці, які спиталися, чи можна стати біля них, на що вони не заперечили. Вказані хлопці стали зборку та щось розпивали на підвіконнику. Вони розмовляли між собою, а останні між собою. Однак ОСОБА_7 почав підходити до них. Вони його ігнорували. Останній почав нецензурно висловлюватися, зокрема, в його сторону. Однак він не розумів, чому потерпілий себе так поводив, оскільки вперше тоді його бачив. Вони почали заспокоювати ОСОБА_7 , а також товариш останнього просив його, щоб той йшов додому. Потерпілий пішов, а після того через 5-10 хв. пішов і його товариш. Однак через пів години ОСОБА_7 повернувся. Він був сам і знову почав до них чіплятися. Він хотів зупинити ці висловлювання зі сторони потерпілого і вдарив його в обличчя. Він не мав на меті, щоб потерпілий отримав травму. Після удару він одразу розвернувся і не бачив, що потерпілий впав. Тільки підійшовши до магазину та повернувшись назад, побачив, що останній лежить. Вони відтягнули його на траву та пробували привести до тями. Люди сказали їм, що вже викликали швидку допомогу. Спочатку приїхала поліція, а вже потім швидка допомога, яка забрала потерпілого. Після чого він пішов додому. На другий день йому зателефонували з поліції, він приїхав у відділ, дав показання, йому повідомили, що ОСОБА_7 у лікарні у важкому стані. Після цього він з адвокатом поїхали в лікарню та питали в мами потерпілого, чи потрібна допомога. Однак з ними ніхто не хотів контактувати. Потім йому надав попередній адвокат номер банківської карти мами потерпілого, щоб він зміг перераховувати кошти ОСОБА_7 . Він неодноразово цікавився станом здоров`я потерпілого.

Після удару в потерпілого видимих тілесних ушкоджень він не бачив, а тільки була засохла пляма крові на обличчі. Він не передбачав і не бажав настання тяжких наслідків, оскільки наніс тільки один несильний удар травмованою рукою. У нього наявна травма правого зап`ястя, а тому рука, якою він наніс удар, належно не фукціонує. З часу події систематично допомагав потерпілому шляхом перерахунку коштів на загальну суму більше 60000,00 гривень.

Він не хотів, щоб настали такі наслідки, сильно шкодує, що так сталося, кається у вчиненому.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується показами потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 01.10.2020 десь о 12:00-13:00 год. він пішов з дому на пошту, щоб відправити посилку, після чого пішов на пиво, де зустрів ОСОБА_10 . Вони випили пиво, і він пішов додому. Пам`ятає, що в нього був конфлікт з чоловіком біля магазину «Юлія». Він не знає точно, з ким в нього був конфлікт. Яка кількість ударів йому була завдана, він не пам`ятає. ОСОБА_11 він зустрів десь через пів години після того, як був на пошті. Вони разом годину пили пиво у кафе. Також він разом ОСОБА_12 пішов у кафе «Корсар». Це була приблизно 15:00 година. Після цього він нічого не пам`ятає. Також він не пам`ятає, що заходив додому серед ночі. Якою дорогою та з ким йшов до магазину «Юлія» того вечора, він не пам`ятає. Тілесні ушкодження йому наносили вночі, було декілька чоловіків. Хто саме, де саме йому наносив удари, як наносили, їх кількість та в яку ділянку тіла, він не пам`ятає. Події він пригадує, бо подивився відео. Останнє, що пригадує, є те, що їв піцу в кафе «Корсар». Ввечері пив пиво з невідомими чоловіками біля магазину «Юлія», останні завели його за магазин. Він брав із собою паспорт, сигарети, гаманець, в якому були кошти і карточки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні зазначила, що є матір`ю потерпілого та пояснила, що того дня у сина був вихідний. Вдень він щось взяв із додому та пішов на пошту, а потім подзвонив до чоловіка і сказав, що буде пізніше, бо має ще справи. Близько 22:00 год. син прийшов додому, щось взяв із шафи і знову пішов, як вияснилося, до магазину «Юлія». Вона не бачила тоді сина, його бачив чоловік. Від їхнього дому до магазину «Юлія» йти приблизно 5 хвилин. Після того, як сина забрала швидка, близько 00:15 год. з приймального покою з його телефону до неї зателефонували та повідомили, що її син у непритомному стані потрапив у лікарню. До цього моменту вона кілька разів дзвонила до сина, але він не відповідав. Вона та чоловік поїхали в лікарню. На приймальному покої їм сказали, що лікарі сина обстежили і нічого страшного не виявили та що вранці можна буде забрати його додому, бо він трохи випивший. У сина вона бачила розбиту губу, гулю на голові і трохи крові. Вони пробули з сином всю ніч, останній не розмовляв і не реагував ні на що, декілька разів блював. Зранку прийшли лікарі і повезли сина на МРТ, а звідти зразу в операційну. Після операції до них підійшов лікар і сказав, що справи дуже погані. Три дні син пробув у реанімації, а на четвертий день його перевели у палату. Син майже 3 тижні взагалі не говорив, а потім по трохи почав говорити по пару слів. Однак його нормальний стан не відновився до сьогоднішнього дня, в тому числі, можливість вільно розмовляти. Його постійно мучать головні болі, приступи, погане самопочуття, погано сприймає інформацію, він потребує постійного догляду та допомоги, фактично всього вчиться заново та уже не зможе повернутися до попереднього фізичного стану.

Десь через тиждень після вказаних подій в лікарню приходив ОСОБА_14 та хотів, щоб ще один її син зійшов вниз і з ним переговорив, але сам у палату на заходив. Адвокат обвинуваченого попросила у старшого сина номер карточки, оскільки ОСОБА_15 хотів перераховувати кошти. Обвинуваченого вона бачить третій раз, він не підходив, ні до неї, ні до родичів. У сина пропав гаманець, гроші і карточки, які були в ньому. В лікарні їй сказали, що син був п`яний, але вона особисто цього не бачила. Захисник обвинуваченого пропонувала допомогу, але вона відмовилася. На її карточку від обвинуваченого приходили кошти, які в сукупності складають приблизно 45000,00 гривень.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що 01.10.2020 близько 22:00 год. він, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зустрілися та пішли до магазину «Юлія» випити кави, поспілкуватися. Через 10-15 хвилин до них підійшли два чоловіка, одного з яких він пам`ятає ще зі школи і це був ОСОБА_19 . Вони привіталися, останні зайшли в магазин. Вийшовши із магазину, хлопці підійшли до них і спиталися, чи можна біля них стати та випити спиртні напої, на що вони не заперечили. Через деякий час потерпілий почав нецензурно висловлюватися по відношенню до ОСОБА_20 , у зв`язку з чим останній зробив зауваження, а саме сказав, щоб ОСОБА_21 більше так не висловлювався. Однак потерпілий на цьому не зупинився і далі продовжив нецензурно висловлюватися. Вони також робили йому зауваження, просили перестати так говорити, бо не було причин для цього. Десь через 15 хвилин потерпілий їх покинув. Слідом за ним пішов його товариш ОСОБА_22 вони продовжили стояти біля магазину. Через 30 хвилин повернувся ОСОБА_23 і далі почав нецензурно висловлюватися щодо ОСОБА_24 . При цьому ОСОБА_9 заспокоював потерпілого та обняв його ззаді за груди і переставив у сторону, бо останній впритул підійшов до ОСОБА_24 . ОСОБА_9 це зробив, щоб не виникла бійка. У цей момент він стояв біля сходів, розмовляв по телефону і побачив, що ОСОБА_23 відходить в сторону, думав, що останній заспокоївся. Через деякий час в його сторону підійшов ОСОБА_25 . Він не бачив удару, а уже побачив, що людина лежить на землі. Він підійшов до ОСОБА_20 та спитався, що сталося. Побачив, що це лежить ОСОБА_23 . Потім ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_26 , щоб подивитися, чи з ним все добре. Останній був непритомний. ОСОБА_9 відтягнув ОСОБА_26 на газон, бо в той момент по дорозі їхала машина. Вони хотіли викликати швидку допомогу, але почули, що люди вже викликали. Вони дочекалися швидку та допомогли занести потерпілого в машину.

Момент удару він не бачив, бо в той час розмовляв по телефону, але знає, що ОСОБА_15 наніс один удар по щоці потерпілого. ОСОБА_15 не витримав образ від потерпілого і тому вдарив останнього. Чому відбувся конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, він не знає, можливо, ОСОБА_27 не сподобалося, що вони робили йому зауваження. Почувши звук ляпасу, він ніяк не відреагував і далі продовжив розмовляти по телефону. Звук ляпасу йшов зі сторони ОСОБА_24 . Він побачив, що ОСОБА_15 дуже знервований, переживав. Він спитався в нього, що сталося, на що останній йому відповів, що не витримав, зірвався та дав ляпас потерпілому. Далі він розвернувся і побачив на проїжджій частині потерпілого, який лежав на спині в нерухомому стані. ОСОБА_9 намагався привести потерпілого до тями, але йому не вдалося це зробити. Потерпілий був у стані сп`яніння, зокрема, було чути запах алкоголю, а також в останнього була невиразна мова та неадекватна поведінка. ОСОБА_15 в той день спиртні напої не вживав. Зі сторони ОСОБА_20 не було ніяких агресивних дій, а навпаки він хотів злагодити конфлікт.

Через пару днів після вказаної ситуації він приїхав в лікарню до ОСОБА_40, зайшов у палату. Там була родина останнього. Він спитався, як здоров`я та чи потрібно чимось допомогти. Родичі відмовлялися від отримання матеріальної допомоги. Окрім цього, він неодноразово дзвонив до брата потерпілого, який також відмовлявся від отримання допомоги. ОСОБА_15 постійно переживає через вказану ситуацію.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні зазначив, що є батьком потерпілого та пояснив, що ввечері син прийшов додому, зайшов до квартири і щось взяв із шафи. В останього там стояли гроші та сигарети, але, що син взяв, він не знає. Він пішов у кімнату, а через деякий час зрозумів, що син кудись пішов. Коли син зайшов додому, то можливо був трохи п`яний. Не дочекавшись сина, вони заснули. Його розбудила дружина і сказала, що дзвонили з лікарні та повідомили, що ОСОБА_28 в лікарні. Вони зібралися, викликали таксі та поїхали в лікарню. Приїхавши в лікарню, побачили, що син лежить на ношах, його одяг був мокрий та брудний, виглядало, ніби він спав. Медичні працівники сказали, що лікарі його оглянули та серйозних ушкодження не виявили. Подивившись на сина, вони побачили на лівій стороні губи кров, садно під лівим оком, ззаду на голові була кров. Прийшов лікар та сказав, що їхній син п`яний, останній виспиться, і його можна буде забрати додому. Тривалий час син взагалі не рухався, і це виглядало дивним. Зранку він пішов на перший же автобус, щоб привести сину чистий одяг, а коли повернувся, то лікарі забрали сина на МРТ. Після цього лікар їм сказав, що в сина дуже велика гематома з лівого боку, і потрібно робити операцію. Сину відразу зробили операцію. Після чого він ще три тижні пролежав у лікарні.

Тепер син постійно п`є ліки, зокрема, знеболюючі. Сину дали другу групу інвалідності. Він переживає за долю сину. Після вказаних подій у нього стався інсульт. Хтось давав гроші його дружині, але точно він про це не знає.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що у перших числах жовтня 2020 року близько 22:00 год. він зустрівся з ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Вони пішли в магазин «Юлія», де взяли каву та стали спереду магазину. Через 10-15 хвилин з магазину вийшли дві людини та стали біля них, у одного з них був коньяк, два стаканчики і пепсі. Ці люди почали розпивати алкоголь. Вони в цей час стояли і спілкувалися, а вказані хлопці також збоку розмовляли. ОСОБА_40 штовхнув ОСОБА_3 у спину, в зв`язку з чим останній зробив йому зауваження, а потерпілий у відповідь почав нецензурно висловлюватися. Друг потерпілого його заспокоїв та попросив вибачення у них. Після цього друг казав потерпілому, щоб той йшов додому, бо він напився. Через деякий час ОСОБА_33 розізлився на свого друга і пішов в сторону магазину «АТБ». Приблизно через пів години потерпілий повернувся та став біля них. Він казав потерпілому, щоб той йшов додому. Останній почав нецензурно висловлюватися. ОСОБА_15 теж щось йому говорив. Потерпілий близько підійшов до ОСОБА_24 . Тому він підійшов ззаді до потерпілого, підняв його, потримав пару секунд і відпустив. ОСОБА_33 пішов на дорогу і почав кричати. Він спочатку подумав, що це до нього, а потім зрозумів, що до ОСОБА_24 . Він пішов до потерпілого і, коли уже був практично біля нього, із-за спини ОСОБА_15 дав ляпас останньому, і той впав. Він взяв за футболку потерпілого, щоб відтягнути його на траву. Підійшла ще одна людина, щоб йому допомогти. Він спочатку думав, що потерпілий спить. Люди кричали, що викликали швидку. Потім приїхала поліція, швидка, і потерпілого занесли у карету швидкої допомоги

ОСОБА_15 наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя, і від одного удару потерпілий впав на спину. Він в цей час стояв спереду ОСОБА_24 . Швидка приїхала приблизно через під години. Того вечора він не вживав алкоголь, і хлопці також не вживали. Потерпілий та ОСОБА_15 в момент удару знаходилися метр від нього. Потерпілий після того, як впав, лежав ще пару хвилин на дорозі, а потім його відтягнули на траву. Після нанесення удару ОСОБА_15 відійшов у сторону. Він потерпілому тілесні ушкодження не наносив. ОСОБА_15 перед ударом не говорив ніяких погроз потерпілому, це все відбулося спонтанно.

Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні пояснив, що у жовтні 2020 року він прийшов у нетверезому стані в магазин, де взяв каву, вийшов на вулицю та підійшов до хлопців, яких було 4-5 чоловік. Вказаних хлопців він навіть візуально не знав. Вони спілкувалися, пили каву. Потім підійшли ще двоє хлопців, один з них був худий, а інший трохи вищий. Тоді відбувся конфлікт. Він в цей час пішов у магазин «Юлія», взяв коньяк і пішов його пити позаду магазину разом зі своєю компанією. Потім він знову підійшов до хлопців і побачив, як один з них лежав на дорозі, та відтягнув його ближче до лавки.

Від чого впав хлопець він не знає, останній нічого не говорив. Високий худий хлопець конфліктував, а нижчий його забирав. Людина , яка лежала на землі, була незнайома йому. Він не пам`ятає, чи вживали алкоголь хлопці, до яких він підійшов.

Свідок ОСОБА_36 у судовому засіданні зазначив, що працює старшим дільничним офіцером Калуського РВП. 01.10.2020 він разом зі ще одним працівником заступив у наряд, а ввечері прийшло повідомлення на ліню 102, згідно з яким в м. Калуш по вул. Б.Хмельницького біля магазину «Юлія» лежить чоловік без свідомості. Приїхавши на місце виклику, вони побачили, що навпроти магазину «Юлія» на газоні лежить чоловік без свідомості. Поліцію викликав перехожий, який проходив повз зі своєю дівчиною та побачив чоловіка без свідомості. Оглянувши чоловіка, що лежав, вони побачили в нього явні тілесні ушкодженні. Коли вони очікували швидку, то почали розпитувати в людей, що сталося, однак ніхто їм нічого конкретного не сказав. Також вони побачили відеокамеру, яка була спрямована на місце події. Вони пішли ззаду магазину і там була компанія людей, зокрема, ОСОБА_15 з друзями. Проте їм ніхто нічого конкретного не сказав. Останні відповіли, що їм нічого не відомо. Вони записали дані вказаних осіб.

З тілесних ушкоджень у потерпілого була розбита голова, сліди крові, зокрема, на потиличній частині голови було мокро, на його думку, це була кров. Коли вони приїхали, то на місці події було до 10 чоловік. Потерпілий лежав без свідомості на спині. Запах алкоголю від потерпілого, можливо, був.

Свідок ОСОБА_37 у судовому засіданні пояснив, що 01.10.2020 близько 19:00 год. він зайшов у кафе «Лотос» та зустрів там ОСОБА_26 . Останній ремонтував йому комп`ютер, і тому він обіцяв йому поставити пиво. Вони сиділи там до закриття, приблизно до 22:00 год., і пили пиво. Після того пішли в магазин «Юлію». Там ОСОБА_23 взяв ще коньяк. Вони вийшли на вулицю, і він спитався у хлопців, чи можна біля них стати. Останні не заперечили. Вони з ОСОБА_38 пили коньяк. Він не знає чому, але ОСОБА_23 почав приставати до хлопців. Він розборонив їх і сказав ОСОБА_27 , щоб той йшов додому. ОСОБА_39 ОСОБА_28 пішов, а він ще постояв і також пішов додому. Наступних подій він вже не знає.

Конфлікт був біля магазину «Юлія». Там був обвинувачений. Бійки не було, а тільки словесний конфлікт. Він сказав ОСОБА_40 , щоб той не чіпав хлопців, бо може получити, але потерпілий поводив себе агресивно. З іншої компанії хлопці пили каву. Він не бачив, чи мав при собі гаманець ОСОБА_23 . Коли вони зустрілися, ОСОБА_23 був тверезий. Після випитих чотирьох пив він та ОСОБА_28 себе нормально відчували, а біля магазину вони випили на двох чвертку коньяку. Під час вказаного конфлікту перший щось почав говорити ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні зазначила, що являється фельдшером швидкої медичної допомоги та пояснила, що вона надавала першу медичну допомогу потерпілому, зокрема, вона приїхала на місце події, де її зустріли два працівники поліції та один хлопець, якого вона не запам`ятала. Вони повідомили їй, що чоловік лежить під деревом у траві навпроти магазину. Вона підійшла до останнього. Він був без свідомості. Вона давала йому нашатир, але він не реагував. Оглянувши його, побачила на потилиці забійну рану. Вони відвезли потерпілого на приймальний покій, де вона дала медсестрі направлення і сказала, щоб остання покликала лікарів. Вона дочекалася лікарів і поїхала. Інших тілесних ушкоджень не бачила. Попередньо вони поставили діагноз черепно-мозкова травма. При потерпілому особистих речей не бачила.

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні зазначив, що працює лікарем-нейрохірургом у Калуській ЦРЛ. Він ургентував в той день, коли поступив потерпілий. Йому подзвонили з приймального покою та сказали, що є пацієнт, якому потрібна його консультація. Оглянувши пацієнта, він призначив йому обстеження. Провівши обстеження, він побачив, що в потерпілого був масивний внутрішньочерепний крововилив, який потребував невідкладної операції. Вони госпіталізували потерпілого у реанімаційне відділення, підготували до операції та прооперували.

Потерпілий був у тяжкому стані. При огляді МРТ він побачив крововилив у лівій півкулі. Екстрене хірургічне втручання проводив він. При хірургічному втручанні було виявлено забій головного мозку, внутрішньочерепний крововилив, перелом в косому напрямку, що поширювався вище та нижче від рани. Він був у дорозі або тільки приїхав на роботу, коли йому подзвонили та сказали, що потрібно підійти у приймальний покій. Це було приблизно о 08:30-08:40 год. ранку. Обвинувачений телефонував йому та цікавився про стан потерпілого, про те, як проходить хвороба, які можливі наслідки. Чи пропонував обвинувачений допомогу, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_43 у судовому засіданні пояснив, що у темну пору дня він знаходився біля магазину «Юлія» та пив пиво. В той час він бачив, як невідомі йому люди сперечалися, один із них вдарив іншого, і той впав на дорозі біля тротуару. Останнього десь через 2 хв. відтягнули на траву та викликали поліцію і швидку. Вказаних чоловіків він не пригадує. Був нанесений один удар правою рукою в обличчя. Чоловік впав і не вставав. Хто його відтягував, він не пригадує, але це був не той чоловік, що вдарив. На місці події були ще інші люди, але вони йому незнайомі. Спочатку, приблизно через 15 хв., приїхала поліція, а потім - до 30 хв. швидка допомога. Він не підходив до потерпілого і тілесних ушкоджень не бачив. По голосу він чув, що між хлопцями була суперечка, і після того десь через 10-15 хв. він побачив удар.

Експерт ОСОБА_44 у судовому засіданні зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні він залучався як рентгенолог та пояснив наступне. Рентгенологічне заключення полягає в тому, щоб вказати локалізацію, кількість кісток, тип перелому та давність заподіяння. Він пригадує дану ситуацію, там було відео, і вважає, що ситуацію не міняє те від чого утворився перелом, а саме: чи від точкового прикладання чи внаслідок падіння, бо по факту залишається перелом. Він просто констатує лінію перелому, протяжність його і все, а судово-медична експертиза вже вирішує механізм утворення. Коли вони засідали комісійно, то всі разом дивилися відео, оскільки було необхідно визначити механізм утворення перелому і дійшли до вказаного висновку. Він приймав участь в експертизі згідно з наказом, який зберігається у відділі кадрів. Чому не має відповіді на питання № 5, не може сказати, оскільки він - не голова комісії. Який конкретно механізм утворення перелому склепіння черепу потерпілого, він не може сказати. Але на момент проведення експертизи він погоджувався з характером утворення тілесних ушкоджень у потерпілого. Вони всі спільно дійшли до єдиного висновку. У цьому випадку категоричного заперечення когось із членів комісії не було.

Крім того, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 128 КК України, також доведена письмовими доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР від 02.10.2022, кримінальне провадження № 0000838, відповідно до якого 01.10.2020 близько 23:00 год. в м. Калуш по вул. Б.Хмельницького, неподалік магазину «Юлія», невідома особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав (т. 2 а.п. 3);

- витягом з ЄРДР від 02.10.2022, кримінальне провадження № 0000838, відповідно до якого 01.10.2020 близько 23:00 год. в м. Калуш по вул. Б.Хмельницького, неподалік магазину «Юлія», невідома особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав (т. 2 а.п. 3);

- рапортом старшого інспектора-чергового ОСОБА_45 від 02.10.2020, яким останній доповів про те, що 02.10.2020 о 15:34 год. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення про те, що у реанімаційному відділенні ЦРЛ знаходиться ОСОБА_7 , якого підібрала на вулиці та привезла швидка медична допомога (т. 2 а.п. 6);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.10.2020, відповідно до якого слідчий СВ Калуського РВП ОСОБА_46 прийняв усну заяву від ОСОБА_13 про те, що в період з 23:00 год. 01.10.2020 по 00:30 год. 02.10.2020 в м. Калуш її сину ОСОБА_7 невідома особа спричинила тілесні ушкодження (т. 2 а.п. 7-9);

- протоколом огляду місця події від 03.10.2020 з фототаблицями, відповідно до якого об`єктом огляду являється територія, прилегла до магазину «Юлія», по вул. Б.Хмельницького в м. Калуш. Проведеним оглядом встановлено, що приміщення магазину знаходиться по ліву сторону від автомобільної дороги, покриття проїжджої частини вулиці асфальтоване. Прямо напроти магазину наявний острівець газону, на якому ростуть багаторічні дерева. На правому куті будинку № 46 по вул. Б.Хмельницького наявна камера відеонагляду, об`єктив якої спрямований на вхід у приміщення магазину «Юлія» (т. 2 а.п. 10-16);

- додатковим протоколом огляду місця події від 11.02.2021 з фототаблицями, відповідно до якого об`єктом огляду являється територія, прилегла до магазину «Юлія» по вул. Б.Хмельницького в м. Калуш, по периметру магазину (т. 2 а.п. 17-22);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.10.2020 та описом до нього, згідно з яким заступник начальника СВ Калуського РВП ОСОБА_47 за участі понятих на підставі ухвали слідчого судді від 09.10.2020 про тимчасовий доступ до речей і документів ознайомилася із відеозаписами, що фіксує камера № 95, що встановлена на будинку № 46 по вул. Б.Хмельницького за період з 22:28:40 год. по 23:36:49 год. 01.10.2020 (т. 2 а.п. 24-26);

- протоколом огляду предмета від 13.10.2020, відповідно до якого заступник начальника СВ Калуського РВП ОСОБА_47 провела огляд диска з відеозаписами з камери відеонагляду, які встановлені на куті будинку № 46, що по вул. Б.Хмельницького в м. Калуш, за період часу з 22:28:40 год. по 23:36:49 год. 01.10.2020. На відеозаписах, які були досліджені в судовому засіданні, зафіксовано ліву сторону фасаду крамниці «Юлія» від входу в приміщення. На одному з них зафіксовано, як зі сторони газону з правої від входу в магазин сторони рухається особа чоловічої статті повз присутніх біля магазину осіб, та призупиняється на декілька секунд неподалік від них, повернувши голову в їх сторону, після чого продовжує рух від вказаних осіб до проїжджої частини спереду магазину. В цей момент, коли хлопець вже йшов, до нього наблизився один з чоловіків, який стояв збоку магазину, а ззаді нього підбіг інший чоловік, який також там стояв, та наніс удар правою рукою у ліву частину обличчя вказаного хлопця. Останній від удару впав на асфальтне покриття дороги, що навпроти магазину. Чоловік, який наніс удар, після цього розвернувся та повернувся на площадку біля входу в магазин. Потім чоловіка, що впав та лежав на проїжджій частині, підняли та перенесли на газон під дерево. На іншому відеозаписі зафіксовано, як приїхав службовий автомобіль працівників поліції, та хлопець провів працівників поліції до лежачого на газоні під деревом чоловіка. Після цього зафіксовано, як працівники поліції спілкуються з присутніми особами. Потім о 23:30 год. приїхала карета швидкої медичної допомоги, яка провела огляд лежачого чоловіка, після чого останнього помістили у швидку та поїхали (т. 2 а.п. 27-39).

- заявою ОСОБА_3 від 28.01.2021 до заступника начальника СВ Калуського РВП ОСОБА_47 , згідно з якою він добровільно видав одяг, а саме: куртку темно-зеленого кольору з темно-рожевими вставками та штани спортивні сірого кольору, в яких був одягнутий 01.10.2020 біля магазину «Юлія» (т. 2 а.п. 40);

- протоколом огляду місця події від 28.01.2021 з фототаблицями, проведеного заступником начальника СВ Калуського РВП ОСОБА_47 в присутності понятих за участі підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до якого об`єктом огляду являється територія, прилегла до адміністративної будівлі Калуського РВП. На вказаній ділянці перебуває ОСОБА_3 , який добровільно видав одяг, у якому був одягнутий 01.10.2020 біля магазину «Юлія», вказані речі вилучено та упаковано (т. 2 а.п. 41-43);

- висновком експерта № 44, складеним експертами Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради. З якого встановлено, що у потерпілого ОСОБА_21 виявлено закриту черепно-лицеву та мозкову травму у вигляді перелому кісток спинки носа, синця у лівій навколоочній ділянці, садна потиличної ділянки, ділянці, садна потиличної ділянки, підшкірних крововиливів волосяної частини голови, лінійного перелому лобно-скронево-тім`яної кісток справа із забоєм головного мозку і субдуральною гематомою лівої півкулі головного мозку, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дана закрита черепно-лицева та мозкова травма утворилися в результаті двох травмуючих впливів: дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок нанесення удару в обличчя рукою з утворенням перелому кісток носу, який не міг утворитися при падінні з положення стоячи на площину; дії тупого твердого предмету з переважаючою контактуючою поверхнею, внаслідок падіння з положення стоячи на площину з утворенням садна потиличної ділянки, підшкірних крововиливів волосяної частини голови та переломів кісток склепіння черепа, які не могли утворитися в результаті нанесення удару рукою в обличчя (т. 2 а.п. 93-110).

- висновком експерта № 99/22, складеним експертами ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». З якого встановлено, що у ОСОБА_7 малася важка черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку у м`які тканини голови та навколоочну ділянку зліва, садна потиличної ділянки, що утворилися від дії тупого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею, можливо за тих обставин, які зафіксовані в матеріалах відеозапису від 01.10.2020 о 22:49:40 год., є небезпечною за життя і за цією ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (т. 3 а.п. 2-78);

- висновком експерта № 30, складеним експертами Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи. З якого встановлено, що у ОСОБА_7 були наступні тілесні ушкодження: закрита закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку тяжкого ступеня, субдуральною гематомою лівої гемісфери, контузійними вогнищами лівої гемісфери головного мозку зі зміщенням серединних структур та здавленням головного мозку, набряком та набуханням головного мозку, преломом кісток склепіння черепа, забоєм м`яких тканин голови у вигляді підшкірних крововиливів волосистої частини голови та параорбітальної ділянки зліва, садно потиличної діляники, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпесних для життя в момент заподіяння (т. 2 а.п. 44-54).

За змістом ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 338 КПК України визначено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Згідно зі ст. 341 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня.

Ці приписи кримінального процесуального закону дотримано.

Зміну обвинувачення прокурором ОСОБА_4 погоджено керівником Калуської окружної прокуратури. Обвинувальний акт сформований у порядку, передбаченому ст.ст. 338, 341 КПК України, долучений до матеріалів кримінального провадження. Копію обвинувального акту надано учасникам. Надано стороні захисту визначений КПК час для підготовки захисту. Сама зміна обвинувачення обумовлена обставинами, вказаними в статті 338 КПК України.

Також необхідно відмітити, що ВС у справах № 587/3056/15-к (постанова від 18.06.2020), № 504/3802/15-к (постанова від 10.09.2020), № 533/285/19 (постанова від 10.02.2021), № 360/1322/18 (постанова від 25.02.2021) окреслив підхід та алгоритми, при дотримані яких зміна обвинувачення є дійсною та учиненою з дотримання вимог КПК України, а сааме: у разі виконання порядку, визначеного ст.ст. 338, 341 КПК України. У тому числі, касаційний суд в наведених справа відмітив, що немає потреби здійснювати повторно дослідження доказів після цієї дії у разі згоди сторін на це та відсутність їхніх аргументів, котрі указували б на таку потребу (справа № 360/1322/18).

Відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

У судовому засіданні представник потерпілого зазначив, що підтримує обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вважає, що вина обвинуваченого у вчинені вказаного кримінального правопорушення доведена матеріалами кримінального провадження.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється за суб`єктивною стороною цих злочинів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень випадки, коли винна особа не бажала або свідомо не припускала настання таких наслідків. Суб`єктивна сторона злочину є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння умисного тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст.ст. 121 і 122 КК України. Вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 вдарив останнього правою рукою в ділянку обличчя зліва, від чого потерпілий упав на асфальтне покриття дороги та отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 99/22, складеним експертами ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» за наслідками проведення експертизи, призначеної на підставі ухвали суду від 17.06.2022 з метою усунення суперечностей та неточностей, зокрема, щодо способу, механізму та характеру утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, який ніким не оспорювався, встановлено, що у ОСОБА_7 малася важка черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку у м`які тканини голови та навколоочну ділянку зліва, садна потиличної ділянки, що утворилися від дії тупого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею, можливо за тих обставин, які зафіксовані в матеріалах відеозапису від 01.10.2020 о 22:49:40 год., є небезпечною для життя і за цією ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, також згідно з висновком експерта № 44, складеним експертами Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради, встановлено, що закрита черепно-лицева та мозкова травма потерпілого утворилися в результаті двох травмуючих впливів, зокрема, дії тупого твердого предмету з переважаючою контактуючою поверхнею, внаслідок падіння з положення стоячи на площину з утворенням садна потиличної ділянки, підшкірних крововиливів волосяної частини голови та переломів кісток склепіння черепа, які не могли утворитися в результаті нанесення удару рукою в обличчя.

При цьому суд критично оцінює висновок експерта № 30 в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень, який має істотне значення для кваліфікації злочину, оскільки він суперечить висновку експерта № 44 та висновку експерта № 99/22. Вказані розбіжності не були усунуті під час допиту експерта ОСОБА_48 , який був членом комісії, в судовому засіданні.

Таким чином, з досліджених матеріалів кримінального провадження, зокрема, з відеозапису від 01.10.2020, висновків експертів № 44 та № 99/22, показань обвинуваченого та свідків, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 під час конфлікту з потерпілим завдав одного удару правою рукою в обличчя зліва ОСОБА_7 , від чого останній упав на асфальтне покриття дороги та отримав тяжкі тілесні ушкодження. При цьому асфальтне покриття дороги є предметом із необмеженою (переважаючою) контактуючою поверхнею, оскільки його поверхня значно перебільшує контактуючу ділянку тіла потерпілого, а саме: голову. Водночас, у свою чергу, рука має обмежену контактуючу площу. Окрім цього, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо іншого механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та характеру їх утворення, зокрема, від дії іншого предмета з необмеженою (переважаючою) контактуючою поверхнею, аніж асфальтне покриття дороги.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а є результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, а саме: асфальтне покриття дороги, чого обвинувачений, хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити (злочинна недбалість).

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне, а необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ст. 128 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 було подано заперечення на ухвалу слідчого судді від 26.03.2021, якою відмовлено в призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи (т. 1 а.п. 42-45), та заперечення на ухвалу слідчого судді від 31.03.2021 (т. 1 а.п. 61-63), якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Фактично, такі заперечення були враховані, а доводи, зазначені у вказаних запереченнях, взяті до уваги судом при розгляді клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про призначення експертизи, яке ухвалою суду від 17.06.2022 було задоволено.

Таким чином, даючи аналіз дослідженим в судовому засіданні доказам, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора та потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що останній згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, має третю групу інвалідності, постійне місце реєстрації та проживання. За місцем реєстрації скарг на нього не поступало, офіційно працевлаштований, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Є волонтером Благодійної організації Міжнародний Благодійний Фонд «Україна Відкрите серце», займається гуманітарною допомогою. За час волонтерської діяльності у вказаній організації зарекомендував себе з позивної сторони. Також він є працівником відділу гуманітарної допомоги (волонтером) БО Міжнародного Благодійного Фонду «Жінки. Ми сила».

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь Калуського міськрайонного сектору філії ДУ «Центру пробації» в Івано-Франківській області, згідно з якою орган пробації оцінює ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як середній, а ризик небезпеки для суспільства також як середній, і вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої суспільної небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: сприяння органом пробації форм роботи із залученням до співпраці громадських організацій та соціальних служб щодо подолання агресії. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації (т. 1 а.п. 92-93).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Водночас у судовому засіданні представник потерпілого зазначив, що зі сторони обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча обставини, як щире каяття, а саме: дієвість щирого каяття.

Однак, з таким твердженням представника потерпілого суд погодитися не може.

Встановлюючи таку пом`якшуючу обставину як щире каяття, суд виходить зі системного тлумачення законодавства і судової практики, згідно з якими щире каяття означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Такі правові висновки викладено у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 161/4501/19.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що в діях обвинуваченого є така пом`якшуюча обставини як щире каяття, оскільки ОСОБА_3 визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, намагався виправити наслідки заподіяного шляхом добровільного відшкодування шкоди потерпілому, давав правдиві покази суду, висловлював осуд своєї поведінки та бажання залагодити провину. При цьому, суд також враховує, що обвинуваченим здійснювалися спроби врегулювання розміру грошового відшкодування з потерпілою стороною у добровільному порядку, однак через відсутність контакту зі сторони потерпілого згоди щодо добровільного відшкодування шкоди у погодженоому сторонами розмірі не було досягнуто.

В судовому засіданні прокурор просив враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини, та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців. Цивільний позов вирішити на користь потерпілого.

Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що він шкодує про вчинене, хотів би все змінити, та просив суворо його не карати.

Захисник обвинуваченого просила суд врахуватиступінь суспільної небезпеки скоєного протиправного діяння та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його поведінку після вчинення злочину, молодий вік, сімейний стан, активну громадську позицію та зайняття волонтерською діяльністю, взяти до уваги всі обставини, за яких сталася подія 01.10.2020, те, що злочин вчинено з необережності, та обрати покарання в межах санкції ст. 128 КПК України, не пов`язане із обмеженням чи позбавленням волі.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій, зокрема, визнання ним своєї винуватості, щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його характеризуючі дані, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, що знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також зважаючи на поведінку та стан потерпілого безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у межах санкції ст. 128 КК України у виді позбавлення волі зі застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд звертає увагу, що іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Щодо заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого - цивільного відповідача в користь потерпілого - цивільного позивача матеріальну шкоду в розмірі 28393,95 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн. та просить вирішити питання про судові витрати.

Цивільний позов обґрунтовує тим, що через отриманні травми з вини обвинуваченого потерпілий вимушений проходити лікування, в зв`язку з чим останнім витрачалися та продовжуються витрачатися кошти на медикаменти. На даний час підтверджено чеками та квитанціями сплату коштів у зв`язку з лікуванням на суму 28393,95 гривні. Також своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому моральну шкоду, оскільки внаслідок травми останній відірваний від активного соціального життя, в нього знижений настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, став замкнутий, уникає контактів з оточуючими та друзями. Внаслідок травми потерпілий став непрацездатним, йому призначено другу групу інвалідності пожиттєво, що призводить до душевних страждань.

Обвинувачений подав до суд відзив на цивільний позов, в якому зазначив, що представником позивача не доведено матеріальної шкоди, спричиненої здоров`ю ОСОБА_7 . Вважає, що надані чеки є неналежними та недопустимим доказами, а частина з них є взагалі нечитабельними. Також, ні в самому позові, ні в додатках до нього, немає відповідних виписок з медичних карт про призначення ліків, назви яких є у наданих копіях чеків. Окрім цього, добровільно сплачена ним сума на лікування потерпілого перевищує заявлену позивачем суму понесених витрат на лікування. Вимога в частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. є необґрунтованою та не справедливою. Також він вважає, що витрати на правову допомогу значно завищені та жодним чином не обґрунтовані. Позивачем не доведено, що визначена сума 17500,00 гривень відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на викладене в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 не заперечив, що обвинувачений перераховував кошти на банківський рахунок матері потерпілого, однак точно вказати перераховану суму він не в змозі, оскільки кошти поступали в різні періоди без зазначення особи, яка їх перерахувала, та цільового призначення, тому не зрозуміло, чи дійсно кошти перераховував ОСОБА_3 та на які потреби. Водночас, він не спростовує, що останнім перерахована сума, вказана у долучених ним квитанціях. За таких обставин позов він підтримує повністю, вважає його доведеним, так як на підтвердження матеріальних витрат долучено чеки, хоча це не всі витрати, бо не завжди потерпіла сторона отримувала чеки на підтвердження понесених звитків. Крім того, потерпілий з часу заявлення позову продовжував постійно лікуватися і лікується до сьогоднішнього дня. Стан його здоров`я не покращується, а можливо, навіть погіршується. Він несе постійні матеріальні витрати на лікування. Щодо розміру морального відшкодування, то просив врахувати, що життя потерпілого сильно змінилося з часу отримання травми, тепер воно повністю залежить від оточуючих його осіб. Потерпілий потребує постійної сторонньої допомоги, що впливає на його душевний та моральний стан. Він тривалий час взагалі був позбавлений здатності до самообслуговування, переніс оперативне втручання, знаходився на стаціонарному лікуванні. Його стан здоров`я був дуже важкий і до сьогодні не відновився. Він втратив можливість працювати. Йому призначена пожиттєво друга група інвалідності. Попереду його ще чекає тривале лікування та реабілітація. Його звичний устрій життя порушено, і, можливо, вже ніколи не буде попереднім. Оскільки в нього порушена мова та йому важко сприймати інформацію, він відгородився від оточення, не спілкується з людьми, не має змоги навіть брати участь в судових засіданнях. А тому просив позов задоволити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково та зазначив, що матеріальну шкоду він відшкодував ще до подання позову шляхом перерахунку коштів на банківську карту матері потерпілого. Моральну шкоду він визнає приблизно в розмірі 50000,00 гривень. Вказані кошти він також на даний час добровільно відшкодував, про що долучено відповідні квитанції. В подальшому, в разі необхідності, погоджується надавати допомогу потерпілому.

Захисник обвинуваченого зазначила, що її підзахисний з часу вчинення правопорушення добровільно перераховував кошти на банківську картку матері потерпілого і в подальшому буде йому допомагати. Саме потерпіла сторона не бажала отримувати допомогу від обвинуваченого та погодити загальний розмір відшкодування. Просила врахувати обставини, зазначені нею у відзиві на цивільний позов, та в задоволенні позову відмовити.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вартість лікування спричинених потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується квитанціями та чеками і становить 28393,95 грн. (т. 1 а.с. 23-27).

Водночас, судом встановлено, що обвинувачений перерахував на банківську карту матері потерпілого грошові кошти в загальній сумі 78400,00 грн. (т. 3 а.п. 130-137).

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки вказана шкода вже відшкодована обвинуваченим добровільно.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує ступінь вини цивільного відповідача, обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, характер, тривалість і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, за наслідками якої він знав оперативного втручання, йому встановлено 2 групу інвалідності безстроково, що істотно змінило його звичайний спосіб життя, оскільки він втратив працездатність та потребує сторонньої допомоги, не може вести повноцінний устрій життя, що призводить до додаткових душевних потрясінь.

Окрім цього, суд також бере до уваги, що цивільний відповідач добровільно перераховував кошти потерпілому та, за вирахуванням коштів, понесених на лікування (матеріальної шкоди), перераховані грошові кошти в розмірі 50006,05 грн. (784000,00 грн. - 28393,95 грн.) враховує на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, виходячи зі засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує суму вже відшкодованої моральної шкоди, однак не погоджується з цивільним відповідачем щодо розміру завданих моральних збитків на суму 50000,00 грн., в той же час розмір 500000,00 грн., заявлений потерпілою стороною, також вважає завищеним, а тому приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 150000,00 тисяч гривень, при цьому судом враховуються всі вищеопсані обставини даного кримінального провадження.

Щодо витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

Окрім цього, відповідно до приписів п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу, витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що між потерпілим та адвокатом ОСОБА_6 було укладено договір про надання юридичних послуг.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у потерпілим, надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 521 від 15.04.2005, ордер серії АТ № 1007022, розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом на суму 17500,00 грн., квитанцію № б/н від 03.06.2021 на суму 17500,00 грн. (т. 1 а.п. 29-32). На підставі вказаних доказів представник потерпілого просить стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17500,00 гривень.

Отже, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень суду щодо оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд дійшов висновку, що докази надані представником потерпілого, підтверджують співмірність наданих адвокатом послуг зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт, а фактично понесені витрати є обґрунтованими та документально підтвердженими на загальну суму 17500,00 гривень.

З огляду на викладе, понесені потерпілим витрати на правову допомогу на суму 17500,00 грн. є документально підтвердженими, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути стягнуті з обвинуваченого на користь потерпілого в повному обсязі.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі відсутні.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України після вступу вирока в законну силу арешт майна, накладений відповідно до ухвал слідчих суддів Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2021 (справа № 345/406/21, провадження №1-кс/345/140/2021), від 06.10.2020 (справа № 345/3509/20, провадження №1-кс/345/1084/2020), необхідно скасувати.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після вступу вироку в законну силу арешти майна, накладені відповідно до ухвал слідчих суддів Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2021 (справа № 345/406/21, провадження №1-кс/345/140/2021), від 06.10.2020 (справа № 345/3509/20, провадження №1-кс/345/1084/2020), - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- медичну карту стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ № 6041 на ім`я ОСОБА_7 , медичну карту стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ № 7737 на ім`я ОСОБА_7 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу повернути КНП "Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області";

- медичну карту амбулаторного хворого № 21515, МРТ-граму від 02.10.2020, опис МРТ-грами від 02.10.2020, CD-R диск із записом МРТ-грами головного мозку від 02.10.2020, КТ-граму № 4209 від 12.11.2020, опис КТ-грами № 4209 від 12.11.2020, CD-R диск із записом КТ-грами головного мозку від 12.11.2020, опис МРТ-грами обласним рентгенологом від 03.12.2020, опис МРТ-грами обласним рентгенологом від 04.01.2021, опис КТ-грами від 12.11.2020 № 4209 обласним рентгенологом від 26.01.2021, рентген-знімок № 8386 від 26.10.2020, рентген-знімок № 7357 від 12.10.2020, виписку з медичної карти № 6041 стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ від 26.10.2020, виписку з медичної карти № 7737 стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ від 30.12.2020, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «LG», білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , зі сім-картою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , кросівки коричневого кольору з написом «Columbia», джинси синього кольору з написом «Vintage» та спортивну куртку чорного кольору з написом «CORE», які зберігаються у камері зберігання речових доказів Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, - після вступу вироку в законну силу повернути власнику ОСОБА_7 ;

- куртку темно-зеленого кольору зі вставками темно-рожевого кольору та штани спортивні сірого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, - після вступу вироку в законну силу повернути власнику ОСОБА_3 ;

- копію догоспітального протоколу № 1885 від 01.10.2020 Калуської ЦРЛ, копію карти виїзду СШНМД № 408 від 01.10.2020, копію консультативного висновку спеціаліста від 04.01.2021, копію внутрішнього лікарняного протоколу надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою,оптичний диск із записом з камери відеонагляду, яка встановлена на правому куті будинку АДРЕСА_3 за 01.10.2020 в період 22:28-23:36 год. з відеофайлами, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , моральну шкоду в розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та 17500,00 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень процесуальних витрат на правничу допомогу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: