Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/7008/21
Провадження № 1-кп/553/159/2022
У Х В А Л А

Іменем України

17.11.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000349 від 08.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6

01.11.2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт, складений 29.10.2021 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000349 від 08.06.2021 року відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, та востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно з ухвалою від 19.04.2022 року кримінальне провадження № 0000349 від 08.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України прийнято до провадження суддями Ленінського районного суду м. Полтави та призначене підготовче судове засідання.

Під час досудового розслідування кримінального провадження згідно з ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжувався ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року, Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 року, від 24.12.2021 року, від 10.02.2022 року, а також ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 07.04.2022 року, від 02.06.2022 року, 21.06.2022 року, 10.08.2022 року, 27.09.2022 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для його застосування та продовження, не зникли, продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою; він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, в тому числі за особливо тяжкий злочин - на строк до 15 років. Вказує на те, що обвинувачений під час вчинення злочинів будучи викритим сторонніми особами намагався залишити місце події, проте був затриманий працівниками поліції, він має можливість перетину державного кордону України у напрямку країн, які не передбачають необхідність пред`явлення закордонного паспорту для в`їзду на їх територію, для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду; обвинуваченому відповідно до ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у зв`язку з чим він обізнаний про анкетні дані та місце проживання потерпілих і свідків у кримінальному провадженні та перебуваючи на свободі буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на них з метою отримання необхідних йому показань, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, також перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має законного джерела доходу та коштів.

Ухвалою колегії суддів від 15.11.2022 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції з під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченого та дотримання його прав і інтересів.

Оскільки захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 не має можливості взяти участь в судовому засіданні 17.11.2022 року, на підставі ухвали колегії суддів від 15.11.2022 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_6 для проведення окремої процесуальної дії, яким призначено захисника адвоката ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Захисник заперечував проти клопотання прокурора, вказав про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими він обґрунтовує підстави для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений має постійне місце проживання та родину, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При вирішенні клопотання прокурора колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має міцних соціальних зв`язків, не мав постійного місця роботи, тобто стабільного джерела доходу, бере до уваги ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується, які згідно положень ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, його вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показань та, відповідно, уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих йому діянь і особи обвинуваченого й такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Даних, які свідчать про наявність таких обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , та можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, родини в м. Харкові, наведені в обґрунтування підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існували на час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному провадженні, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, при цьому з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, колегія суддів приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів, без визначення розміру застави у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КК України.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 17 листопада 2022 року по 15 січня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3