ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2108/21
Провадження № 1-кп/486/82/2022

21 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 12.02.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 за обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, працюючого електрогазозварником в Комунальному підприємстві «Теплопостачання та водо-каналізаціне господарство», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.12.2021 року близько 12.30 години, перебуваючи на пішохідному переході, що розташований на перехресті по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області навпроти будинку № 7, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки «іРhone 12» модель MGJ63FS/A, належний ОСОБА_6 .. В подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальний збиток на суму 17910,00 грн.
Своїми діями вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 посилався на визнання своєї вини у вчиненні вказаного кримінального проступку, у вчиненому щиро розкаювався, погоджувався з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та відмовлявся від їх дослідження в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_6 була присутня на судовому засіданні, яке відбулось 22.02.2022 року, в подальшому від її чоловіка надійшла телефонограма, згідно якої остання не має можливості прибути у судове засідання, оскільки перебуває за межами України, просить провести розгляд справи без її участі. Претензій матеріального характеру не має, просить ухвалити вирок на розсуд суду.
Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.
При цьому суд дослідив протокол огляду місця події від 17.12.2021 року і фототаблиці до нього та протокол огляду речі від 17.12.2021 року і фототаблиці до нього.
Вартість викраденого майна підтверджується висновком експерта, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «іРhone 12» номер моделі MGJ63FS/A складає 17910,00 грн.
Оцінивши встановлені по справі обставини суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів з 15.11.2019 року, на ОСОБА_7 обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.
Прокурор в дебатах просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 5 місяців, потерпіла поклалася на розсуд суду, обвинувачений просив призначити йому громадські роботи, а захисник просила призначити останньому покарання у виді 2 років обмеження волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням 1 рік, поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Між тим суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 5 місяців.
До такого висновку суд приходить з урахуванням того, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу розгляду кримінального провадження не спромігся усвідомити свої дії під час скоєння кримінального проступку, не бажав зрозуміти юридичну кваліфікацію своїх дій згідно пред`явленого обвинувачення у відповідності до обвинувального акту, на глибоке переконання суду емітував щире каяття та визнання вини у скоєному злочині та бажав цього імітування як сприяння судом пом`якшуючої обставини.
При цьому всьому обвинувачений ОСОБА_4 був забезпечений правовою допомогою адвоката, тобто мав захисника, а тому будь-які доводи останнього щодо незрозумілості тих чи інших обставин судом не сприймаються.
До цього суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 представляє собою суспільну небезпеку, оскільки не оцінює або не бажає оцінювати свої протиправні дії.
На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», взявши під варту з зали суду.
Строк відбування покарання рахувати з 21.11.2022 року.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «іРhone 12» номер моделі MGJ63FS/A, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в корпусі білого кольору в прозорому силіконовому чохлі з блискучим накраплянням, коробку від мобільного телефону з документами, які знаходяться на зберіганні у потерпілої, залишити потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку, з підстав передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1