САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/750/23
УХВАЛА

Іменем України

21 лютого 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000603 по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000603 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Вислухавши думку учасників судового засідання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження з підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді та призначенню справи до слухання, не виявлено. Підстав для обрання запобіжного заходу судом не встановлено.

Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, судом колегіально.

Судом не встановлена необхідність проведення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивоване тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне ув`язнення, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі та знаючи про покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Окрім цього, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину (умисне вбивство) і вчинив новий особливо тяжкий умисний злочин в період непогашеної судимості, що вказує на схильність ОСОБА_5 до рецидивуючої антисуспільної поведінки, схильність до вчинення ним нових злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я особи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий у цьому питанні покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання та позицію учасників судового провадження, приходить до висновку про те, що клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Так, згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового розгляду має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне ув`язнення, також, він знаходячись на свободі, може перешкоджати встановленню істини по справі та знаючи про покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Окрім цього, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину (умисне вбивство) і вчинив новий особливо тяжкий умисний злочин (умисне вбивство) в період непогашеної судимості.

Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, ОСОБА_5 , суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подані клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Таке застосування не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з метою виконання процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, як то впливу на свідків та потерпілих, тощо, суд вважає, що ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-184, 193, 194, 196, 197, 199, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, у відкритому судовому засіданні на 12.00 год. 01 березня 2023 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання від вартою на строк до 21 квітня 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3