КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії - ОСОБА_8 ,

та засудженого - ОСОБА_5 , які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», погодженого зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 14 квітня 2021 року, станом на 14.10.2022 року відбув 1/2 частину міри покарання, станом на 25.11.2022 року невідбутий термін основного покарання у виді позбавлення волі становить 1 (один) рік 140 днів.

За час перебування у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації роботи.

З огляду на ці та інші обставини, наведені в ухвалі, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 не повністю підпадає під положення ст. 81 КК України, так як процес виправлення не досяг необхідної стадії, а тому подане подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на даний момент є передчасним, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Кагарлицька випрана колонія (№115) погоджене з Головою спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, невмотивованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням правил застосування норм матеріального та процесуального права.

Разом з цим, апелянт просить звернути увагу на те, що судом не було прийнято до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_5 не мав змоги працювати у зв`язку із неможливістю колонією забезпечити його роботою. В зв`язку з чим, вважає, засуджений був позбавлений можливості проявити розумну соціально-корисну активність у реалізації програм диференційованого виховного впливу та довести своє виправдання працею у розумінні ст. 81 КК України.

Захисник, стверджує, що ОСОБА_5 за місцем відбування покарання характеризується з позитивної сторони, має бажання працювати, а також враховуючи положення ст. 50 КК України, вважає, що засуджений відбуваючи покарання призначене судом вже виправився і надалі може виправлятись без ізоляції від суспільства.

Суперечливим та необґрунтованим, як вважає апелянт, є висновок суду з приводу передчасності умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки судом не наведено жодного нормативного обґрунтування, чим саме керувався суд відмовляючи в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення представника колонії, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та підтримав подання про умовно-дострокове звільнення засудженого; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали судового провадження за поданням начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 та доводи скарги його захисника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути не лише законним і обґрунтованим, а й вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, своє рішення про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції мотивував тим,що у діях ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки ресоціалізації, оскільки, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, з матеріалів судового провадження та його поведінки в судовому засіданні вбачається, що останній не розкаявся у скоєному злочині, не має зразкової поведінки та зразкового ставлення до праці, а тому його умовно-дострокове звільнення на даному етапі не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення та наслідкам, що, на думку суду, є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання установи виконання покарань, через те, що засуджений своєю поведінкою не довів, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції обґрунтовано послався на роз`яснення, яке міститься в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» про те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення, зокрема при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, у п. 1 цієї ж постанови Пленуму, Верховний Суд України звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м'яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

На думку колегії суддів, приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі не врахував зазначених роз'яснень, та обставин, наведених у поданні органу, який відає виконанням покарання, оскільки занадто критично поставився до даних про особу засудженого та доведення ним, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, свого виправлення.

Дійсно матеріали судового провадження не містять даних про те, що засуджений ОСОБА_5 , за час відбування покарання, мав заохочення або дисциплінарні стягнення, однак відсутність заохочень та дисциплінарних стягнень, сама по собі, не може свідчити про те, що поведінка засудженого була несумлінною, оскільки згідно характеристики, яку було долучено до подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», за час відбування покарання у виправній колонії засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує тільки за призначенням; виконує роботу з самообслуговування, має необхідні та достатні навички для цього.

Крім цього, як прямо зазначається у характеристиці, у зв'язку із відсутністю достатньої кількості робочих місць, що спричинено військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_5 , який є пенсіонером за віком, не залучався до суспільно-корисної оплачуваної праці. При цьому, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.

На підставі вищенаведеного комісія установи дійшла висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період відбування покарання своїм ставленням до праці та порядку відбування покарання довів своє виправлення, а тому заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення, згідно вимог, встановлених ст. 81 КК України.

Враховуючи ці та інші обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для спростування наведеного вище висновку.

Що ж стосується посилань в ухвалі суду на те, що в характеристиці на засудженого, яку надала установа виконання покарань, взагалі відсутні дані, які б свідчили про зразкову поведінку засудженого, оскільки останній протягом всього часу відбування не отримував будь-яких заохочень за зразкову поведінку, а також на те, що засуджений щиро не розкаявся у скоєному злочину, то вони, незважаючи на наведені в оскаржуваній ухвалі мотиви, не можуть бути визнані обґрунтованими з огляду на те, що ці мотиви носять суб'єктивну оцінку, яка не в повній мірі відповідає фактичним обставинам та даним про особу засудженого, які зокрема наведені у вироку Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року, де прямо зазначено, що останній повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, у скоєному щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілих.

Більш того, при ухваленні вироку, за яким засуджений відбуває покарання, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а обставин, які його обтяжують не встановив.

Використаний та наведений в оскаржуваній ухвалі підхід до вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути визнаний правильним, оскільки суд першої інстанції зосередив свою увагу лише на з'ясуванні зразковості поведінки засудженого, а не на врахуванні сукупності всіх обставин, які б дозволили йому зробити висновок, що засуджений, у даному випадку ОСОБА_5 , сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Обставини, наведені у поданні про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року, за яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, а також дані, які характеризують особу засудженого за час відбування покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», в тому числі його поведінку та відношення до праці, дозволяють суду апеляційної інстанції зробити висновок про можливість його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання, яка, на день апеляційного розгляду, становить один рік і двадцять чотири дні, оскільки ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що підтверджується доданими до подання документами та позицією всіх учасників, у тому числі прокурора, під час розгляду відповідного подання в суді першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника засудженого, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити, ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», погоджене зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області, задовольнити та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 538 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, відповідно до якої подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», погоджене зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбуття основного покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року, з невідбутою частиною покарання 1 (один) рік 24 (двадцять чотири) дні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 368/1136/22

Номер провадження : 11-кп/824/1449/2023

Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1