Справа № 456/1998/17
Провадження № 1-кп/456/245/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000208 від 04.02.2017 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Санкт Петербург Російської Федерації,

громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого і

проживаючого:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,
сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_7 ,

законний представник ОСОБА_8 ,
інші учасники спеціаліст служби в справах дітей Стрийської районної ради
ОСОБА_9 , представник ювенальної превенції
ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 .
Органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту від 30.06.2017, який підтриманого прокурором у суді, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він, будучи неповнолітнім, у квітні 2015 року у вечірній час, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, перебував біля господарства ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_1 , де побачив припаркований на узбіччі дороги мотоцикл марки «Днепр 11 (МТ)», який належав ОСОБА_5 та в цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Так, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі ОСОБА_5 , який дозволу на розпорядження транспортним засобом не давав, для задоволення своїх особистих потреб, за допомогою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом відомо не було, перемістив мотоцикл «Днепр 11 (МТ)» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом буксирування від господарства ОСОБА_11 до господарства ОСОБА_14 , що в АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_3 мотоцикл «Днепр 11 (МТ)», яким незаконного заволодів, розібрав на запчастини, частину яких віддав ОСОБА_15 , а решту залишив у приміщенні новобудови ОСОБА_14 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 4 419, 66 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи неповнолітнім, незаконно заволодів транспортним засобом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України.

Стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, за яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом.
Історія провадження.
03.07.2017 старший слідчий Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_17 звернулася до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2017 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_18 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_19 .

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, на підставі ст.ст.49,106 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 22.02.2022, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 щодо ОСОБА_3 скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України в суді першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2022 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

Твердження сторін.
Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.
Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений старшим сілдчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_16 30 червня 2017 року, за погодженням із прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_17 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор запропонував наступну версію подій та вважає встановленим те, що ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, у квітні 2015 року незаконно заволодів транспортним засобом мотоцикл «Днепр 11 (МТ)», потерпілого ОСОБА_5 .
Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновку експерта, показаннях свідків та потерпілого, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.
Так, у виступі в судових дебатах, прокурор вказала на те, що незважаючи на показання обвинуваченого, в яких останній заперечив свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, його вина доводиться наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , заявою ОСОБА_5 від 03.02.2017, заявою ОСОБА_15 від 04.02.2017, протоколом огляду предметів від 04.02.2017, постановою про визнання речовими доказами від 04.02.2017, розпискою ОСОБА_5 , заявою ОСОБА_14 від 04.02.2017, протоколом огляду предметів від 04.02.2017, постановою про визнання речовими доказами від 04.02.2017, розпискою ОСОБА_5 , постановою від 02.03.2017, висновком експерта №9/110 від 17.03.2017, копією довіреності від 28.08.2006, запитом від 15.06.2017, відповіддю на запит від 16.06.2017 року, витягом, протоколом від 15.06.2017, протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 , протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , фотографією від квітня 2014 року. З урахуванням вищевикладеного, просить суд визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, в редакції ч. 1 ст. 289 КК України станом на час учинення злочину, з врахуванням норми статті 5 КК України. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.106, ч.5 ст.74, ст.49 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У вирішенні цивільного позову покладається на розсуд суду. Судові витрати просить стягнути з обвинуваченого. Речові докази просить повернути потерпілому.
Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_3 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.289 КК України.

Сторона захисту сформулювала свою версію подій, зокрема, вказала, що у кримінальному провадженні відсутній суб`єкт злочину, а зібрані та досліджені під час судового розгляду даного кримінального провадження докази безсумнівно підтверджують не просто «розумний сумнів» у доведеності вини ОСОБА_3 , а чітко доводять його невинуватість в інкримінованому злочині, зокрема зважаючи на те, що на час вчинення злочину ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, передбачена ч.1 ст.289 КК України.
При цьому судом роз`яснено обвинуваченому право на подання клопотання про звільнення від кримінальної відповільності за ч.1 ст.289 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, передбачених ст.49 КК України, однак обвинувачений від вказаного права відмовився і ствердив, що буде доводити свою невинуватість перед судом.
Підтверджуючи версію сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні дав показання про те, що у вересні 2013 року він поступив до коледжу, навчався. В 2014 році по дорозі до коледжу, по вул. Грушевського, не раз бачив мотоцикл на обочині, який перебував без нагляду. Він запитав у хлопців в магазині, чи не знають вони, чий це мотоцикл, ті відповіли, що не знають. Це не був мотоцикл, це була рама від коляски, два колеса, розбитий ліхтар, вирвана проводка. Він покликав ОСОБА_26 і ОСОБА_13 , щоб ті допомогли відтягти цей метал до будови. Він не вказував при цьому хлопцям, що цей мотоцикл належить йому, він казав їм, що це брухт. Вони разом відтягли цей метал до будови і залишили його там. Через місяць він прийшов і побачив, що частини від мотоциклу вже в самій будові, і сам мотоцикл розібраний. Він зняві мотор, тягу, взяв два колеса і відніс це все ОСОБА_27 . Планував в майбутньому здати це все на брухт. ОСОБА_12 в цей час дійсно керував велосипедом. Йому на той час виповнилося 15 років. Потерпілий дійсно приходив до нього, казав йому повернути мотоцикл, він хотів вирішити з ним це питання, однак той звернувся до поліції. В судових дебатах та останньому слові обвинувачений просить суд виправдати його, оскільки він невинуватий у пред`явленому за ч.1 ст.289 КК України обвинуваченні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 в ході судового розгляду та під час судових дебатів висловив своє твердження про невинуватість свого підзахисного. Вказав, що згідно з положеннями КК України кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України настає з 16 років. Як зазначено у обвинувальному акті, подія злочину мала місце у квітні 2015 року. Дійсно, станом на квітень 2015 року ОСОБА_3 вже виповнилося 16 років (обвинувачений народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Однак, і до подій, які стали предметом розгляду, і які мали місце у квітні 2014 року і станом на цей час ОСОБА_3 не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Та обставина, що події мали місце у квітні 2015 року підтверджується лише показами самого потерпілого ОСОБА_5 , наданими у судовому засіданні та його заявою про вчинення злочину. При цьому, слід врахувати, що саму заяву про вчинення злочину потерпілий ОСОБА_5 подав до поліції аж 03.02.2017 (тобто, через 3 роки (за версією сторони захисту), чи 2 роки (за версією сторони обвинувачення) після події). Розумно пояснити такий розрив у часі потерпілий не зміг. Також заява містить виправлення якраз у році події. Також звертає увагу суду на ту обставину, що детальні покази ОСОБА_5 містять цілу низку суперечностей та включають твердження, які, навпаки, корелюють з показами обвинуваченого ОСОБА_3 та більшістю свідків і підтверджують те, що подія зникнення мотоцикла мала місце у 2014 році. Так, у судовому засіданні 26.09.2022, ОСОБА_5 зазначив, що придбав мотоцикл у ОСОБА_28 у 2013 році. Разом з тим, як під час допиту в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні в іншому складі суду (11.12.2018, суддя ОСОБА_19 ), так і в даному засіданні ОСОБА_5 ствердив, що користувався мотоциклом один рік, доки його не викрали (тобто, до 2014 року). Свідок ОСОБА_12 ( АДРЕСА_2 ) в судовому засіданні 22.06.2022 дав покази про те, що події із мотоциклом відбувалися у квітні 2014 року. На уточнююче запитання свідок підтвердив, що це точно був 2014 рік, оскільки він на той час був у випускному класі, а випускний був у травні 2014 року. Такі покази свідка узгоджуються із іншими доказами у справі, є послідовними, логічними та усвідомленими. Свідок зміг пояснити часову прив`язку подій та надати вичерпні відповіді на питання. У зв`язку із неможливістю забезпечити прибуття до суду свідка ОСОБА_13 , були відтворені його покази в якості свідка, надані у даній справі в судовому засіданні 10.11.2017 у іншому складі суду. У цих показах свідок вказав, що подія була в 2014 році, в кінці квітня, приблизно о 8-9-10 годині вечора. Свідок пояснив, що в цей період вчився в школі, у 9 класі, добре пам`ятає ці обставини. У зв`язку із неможливістю забезпечити прибуття до суду свідка ОСОБА_28 були відтворені його покази в якості свідка, надані у даній справі в судовому засіданні у іншому складі суду. У цих показах свідок вказав, що купив мотоцикл у 2012-2013 році, користувався один рік і передав ОСОБА_5 . Ці покази корелюють із іншими доказами у справі та підтверджують ту версію подій, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_24 мотоцикл у 2013 році, користувався ним близько року до 2014 року. У зв`язку із неможливістю забезпечити прибуття до суду свідка ОСОБА_12 ( АДРЕСА_3 ), були відтворені його покази в якості свідка, надані у даній справі в судовому засіданні у іншому складі суду. У цих показах свідок вказав, що події з мотоциклом мали місце «весною 2014 року, не точно». Аналогічно про те, що досліджувані події відбувалися у 2014 році, ствердив і свідок ОСОБА_20 , покази якого були відтворені у судовому засіданні 22.06.2022. Навіть свідок ОСОБА_21 , який чітко є свідком сторони обвинувачення, у судовому засіданні 15.09.2022 вказав, що точно не пам`ятає, але події із викраденням мотоцикла ОСОБА_5 могли відбуватися у 2014 році. Особливу увагу звертає на покази свідка ОСОБА_15 , який вказав, шо ОСОБА_3 привіз йому запчастини від мотоцикла приблизно взимку 2014 року. ОСОБА_3 тоді допомагав ОСОБА_15 в ремонті машин і це точно був початок АТО на Сході України і рішення про проведення Антитерористичпої операції було прийняте РНБОУ 12.04.2014. На підставі наведеного вказує, що докази, які досліджені під час судового розгляду даного кримінального провадження однозначно підтверджують те, що подія заволодіння ОСОБА_3 мотоциклом у с. Добряни Стрийського району Львівської області мала місце у квітні 2014 року. Станом на цей час ОСОБА_3 не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тому він не може бути суб`єктом цього злочину. Також у даному провадженні стороною обвинувачення не доведено обставин, які стосуються предмета злочину. Вказує, що вилучені протоколами огляду місця події від 04.02.2017 предмети не є запчастинами від мотоцикла, яким користувався потерпілий ОСОБА_5 до 2014 року. Окрему увагу суду звертає на недопустимість доказів у даному кримінальному провадженні. Так, вважає недопустимим доказом - протокол огляду предметів від 04.02.2017, оскільки огляд проведено із порушенням вимог ст. 223 КПК України, а саме без участі понятих. Як наслідок, недопустимим доказом є постанова про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження від 04.02.2017 та сам речовий доказ. Також, вважає недопустимим доказом - протокол огляду предметів від 04.02.2017, оскільки огляд проведено із порушенням вимог ст. 223 КПК України, а саме без участі понятих. Як наслідок, недопустимим доказом є постанова про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження від 04.02.2017 та сам речовий доказ. Сторона захисту вважає недопустимими доказами усі речові докази, зібрані органами досудового розслідування, оскільки такі, всупереч вимогам ст. 290 КПК України, не були відкриті стороні захисту, оскільки були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 . Також, недопустимим доказом є висновок товарознавчої експертизи № 9/110 від 17.03.2017, оскільки він виготовлений із порушенням Інструкції про проведення судових експертиз та методики автотоварознавчих досліджень. На основі наведеного, просить виправдати ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Застереження щодо обсягу досліджених доказів.
Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України не визнає, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту та стороною потерпілого, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Показання потерпілого та свідків, як докази, на які покликається сторона обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження, яким судом буде надано ретельну оцінку при обґрунтуванні позиції суду.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що мотоцикл він придбав у Корилишина ОСОБА_29 в 2013-2014 р.р., користувався ним певний час. В с. Угерсько він зустрів ОСОБА_21 , вони поговорили і він підвіз його додому, по дорозі вони заїхали в магазин на 612 км. Він придбав сигарети, після цього вони мали намір їхати додому, але мотоцикл не завівся. Тоді вони перемістили мотоцикл до будинку ОСОБА_21 , а згодом він перемістив такий на відстань 100-200 м. від його будинку і залишив там. Через день мотоцикла вже на місці не було. Він одразу до поліції не звертався, думав, що хтось пожартував. В 2017 році він приїхав до товариша ОСОБА_30 , який ремонтує автомобілі. У нього в гаражі він побачив тягу від коляски, запитав, звідки така у нього, і чи є у нього інші запчастини. ОСОБА_31 повідомив його, що має ще мотор та колеса, і їх йому приніс ОСОБА_32 . Він не забирав ці запчастини у ОСОБА_31 . Він звернувся до обвинуваченого, той пообіцяв повернути його майно протягом 2 тижнів, однак обіцянки не виконав і він змушений був звернутися до поліції. Стверджує, що події з незаконного заволодіння його транспортним засобом мали місце в квітні 2015 року, він пам`ятає цю дату, оскільки в листопаді 2014 року у нього народилася друга дитина і мотоцикл в той час в нього ще був. Після придбання мотоцикла, він користувався ним близько року, ремонтував його, фарбував, замінив мотор. Він зберігав мотоцикл біля будинку, в якому проживав. Ствердив, що фото, яке міститься в матеріалах справи, на якому зображено мотоцикл та його старшого сина датоване травнем 2014 року, на цьому фото його синові 3 роки. В 2017 році працівниками поліції на будові було виявлено бак, руль, частину проводки, поболотник від мотоцикла. Коли він придбав мотоцикл, той був чорного кольору, він його перефарбував у 2015 році в темно зелений колір.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 дала показання про те, що вона є матір`ю потерпілого, її син в 2014 році придбав мотоцикл з коляскою в ОСОБА_28 , відремонтував його і користувався ним протягом року, керував ним. В 2015 році син прийшов додому і повідомив, що мотоцикл викрали, довго його шукав, потім звернувся до поліції. Син придбав мотоцикл на початку 2014 року. Син пофарбував мотоцикл в чорний колір з зеленими смужками. Коли мотоцикл зник, він вже був пофарбований. Син його постійно ремонтував. Коли, за яких обставин, та в якому стані знайшли мотоцикл, їй невідомо. У сина троє дітей, і в старшого онука є фотографія на мотоциклі у віці 3 років. Син не одразу звернувся до правоохоронних органів, вважав, що знайде мотоцикл сам. Вона проживає окремо від сина, на відстані 200 м, син постійно приїжджав до неї на мотоциклі.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 дав показання про те, що в 2004-2006 р.р. він придбав мотоцикл «Днепр-11» чорного кольору. В той час він будував будинок, і тому постійно користувався мотоциклом, возив на ньому цемент. В 2006-2007 р.р. він продав мотоцикл, кому саме не пригадує. Ідентифікаційні ознаки мотоцикла він не пригадує. Чи були у нього документи на мотоцикл, не пригадує, оскільки минуло багато часу.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що до нього зателефонував обвинувачений, просив залишити у нього біля будинку запчастини, сказав, що забере їх ввечері, але не прийшов. Це було весною-влітку 2014 року. Він в той час був в місті Стрий, коли повернувся додому, то побачив біля гаража двигун від мотоцикла і два колеса. Він заніс їх у гараж. Він зустрічав обвинуваченого, запитував, чому він не забирає запчастини, той повідомив, що прийде пізніше. Через місяць приїхали працівники поліції і вилучили їх. Це було в лютому 2015 року. Чи були інші запчастини, не пригадує. З потерпілим він знайомий, знає, що той постійно користувався мотоциклом. Підтвердив факт написання ним заяви 03.02.2017, яка міститься в матеріалах справи в Т.1 на а.с.104. Підтвердив той факт, що запчастини могли бути вилучені за 2-3 роки, після того, як обвинувачений їх до нього приніс. Не пригадує розмови з потерпілим в гаражі про те, що вказані запчастини приніс йому обвинувачений.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , 1999 р.н. дав показання про те, що на час подій він навчався в 9 класі. В квітні 2014 року, близько 17-18 год. він, ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 перебували біля магазину в с. Добряни, де зустріли обвинуваченого ОСОБА_3 , який попросив допомогти йому перемістити мотоцикл. Вони підійшли з ним до дороги і побачили мотоцикл темно-зеленого кольору. Вони перемістили мотоцикл до будови і розійшлися. ОСОБА_3 при цьому нічого не пояснював, не розповідав, чий це мотоцикл. Зазначив, що коляски від мотоцикла не було, була тільки рама на коляску. Це тривало близько 30 хв. Чітко пригадує, що це була весна 2014 року, вони в той рік готувалися до випускного. Він того дня їхав поруч, на велосипеді. Під час досудового розслідування його допитувала слідча, він вказував, що події мали місце у 2014 році, однак слідча вказала, що це немає жодного значення. Який саме це був мотоцикл, пригадати не може.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дав показання про те, що потерпілий ОСОБА_5 підвозив його в 2015-2016 р.р. з с. Угерсько в с. Добряни. Вони заїхали в магазин, коли хотіли продовжити їхати, мотоцикл не завівся і вони його штовхали до нього додому. Потім потерпілий продовжив його переміщати в невідомому напрямку, а він пішов додому. Через два тижні потерпілий цікавився у нього, чи він не знає, де є його мотоцикл. Не може точно пригадати, в якому саме році це було, оскільки минуло багато часу. Мотоцикл був повністю ржавий, брудний, стального кольору. Події могли бути і в 2014 році. Після пред`явлення свідку судом фотографії, на якій зображено мотоцикл, свідок вказав, що то не той мотоцикл, на якому вони їхали того дня.
Крім цього, за клопотанням сторін, на підставі ч.4 ст.95, ст.225 КПК України, висновків Верховного Суду, викладених у постановах в справах №750/5745/15-к та №127/19452/16-к від 02.02.2022, судом безпосередньо досліджено звукозаписи судових засідань, на яких відображено показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , 1999 р.н., надані попереднім складам суду головуючому судді ОСОБА_18 та головуючому судді ОСОБА_19 .
В судовому засіданні 10.11.2017, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_20 , дав показання про те, що в 2014 році вони з хлопцями стояли біля магазину, спочатку передзвонив, а потім під`їхав ОСОБА_32 , який був ще з одним хлопцем і попросив про допомогу. Вони під`їхали до будови і передали обвинуваченому ключі. На цьому місці були ще інші хлопці. Після цього вони ще ходили на будову, він бачив там запчастини від мотоциклу, зокрема, раму, сидіння. На досудовому розслідуванні він вказував, що події мали місце в 2014 році. Він підписував протокол, але не читав. Чому слідча написала 2015 рік, йому невідомо. Він вказував, що події мали місце 2-3 роки тому, точно пригадати не зміг.
В судовому засіданні 29.01.2019, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_20 дав показання про те, що в 2014 році він бачив мотоцикл, який стояв на вулиці в с. Добряни близько 5 днів. Вони з ОСОБА_36 приїжджали до ОСОБА_3 , віддали йому ключі і поїхали. ОСОБА_32 був з ОСОБА_36 . Він самого мотоцикла, коли передавав ключі обвинуваченому, не бачив. Через деякий час вони ходили до цієї будови з ОСОБА_37 та ОСОБА_36 , він бачив там запчастини від мотоцикла, а саме сидіння, руль. Він на досудовому розслідуванні вказував, що події мали місце в 2014 році, протокол підписував, але не читав.
В судовому засіданні 10.11.2017, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченим давно, на час розгляду справи йому виповнилося 18 років. В квітні 2014 року він зустрівся з ОСОБА_38 біля магазину, підійшов ОСОБА_32 , попросив перемістити мотоцикл темного кольору, без номерних знаків, з рамою і без коляски у відповідне місце, біля дороги. Вони допомогли його перемістити і пішли геть. ОСОБА_34 при цьому їхав на велосипеді поруч. Дячишин ОСОБА_39 не повідомляв, чий це мотоцикл. З ними був ще ОСОБА_40 . Ствердив, що події мали місце в кінці квітня 2014 року, близько 20-22 год. Пам`ятає, оскільки навчався на той час в 9 класі. Слідча на досудовому розслідуванні вказувала, що дата немає значення, хоча він чітко стверджував про те, що події мали місце в 2014 році. Під час слідчого експерименту він випадково ствердив про те, що події мали місце в 2015 році. Про кримінальну відповідальність його попереджали, протокол він підписував. Вони не пробували завести мотор, мотоцикл був поламаний, в поганому стані, пошкоджений.
В судовому засіданні 29.01.2019, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що в квітні 2014 року вони вийшли з ОСОБА_36 погуляти, на той час вони навчалися в 9 класі. Біля магазину вони зустріли ОСОБА_3 , який попросив їх допомогти перемістити мотоцикл. Мотоцикл був темного кольору, коляски, номерних знаків не було. Вони перемістили його до будови в с. Добряни та залишили на роздоріжжі. З ними ще був ОСОБА_12 , який їхав на велосипеді. Він раніше у користуванні ОСОБА_3 мотоцикла не бачив. Він не вказував, чий це мотоцикл, просто просив допомогти його перемістити. Мотоцикл був в неробочому стані, після аварії. Коляски не було, була залізна рама. Були запасне колесо, руль. Номерних знаків не було. Вони не пробували завести двигун. Після цих подій він мотоцикла більше не бачив. Події відбувалися в 2014 році. Його попереджали про кримінальну відповідальність. Слідча невірно вказала, що події мали місце в 2015 році, насправді події мали місце в 2014 році. Вони звертали слідчій на це увагу, але вона вказала, що це немає жодного значення. Протокол він не читав, але підписав.
В судовому засіданні 23.11.2017, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_24 дав показання про те, що він мав у своєму користуванні мотоцикл, він його придбав через оголошення в газеті в с. Ланівка. Були документи на мотоцикл, ключі. ОСОБА_41 в той час ремонтував йому автомобіль, і він замість сплати коштів за ремонт, продав йому мотоцикл. Це було в 2014 році, перед Революцією Гідності. Мотоцикл був в поганому стані, був номерний знак і технічний паспорт, ключів не було. Він не оформляв на себе документи, просто передав кошти. Потім без реєстрації передав мотоцикл ОСОБА_42 .
В судовому засіданні 21.02.2020, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_24 дав показання про те, що у газеті Фортуна він знайшов оголошення про те, що в с. Ланівка продається мотоцикл Дніпро-11. Подзвонив, слухавку взяла жінка, вони домовилися про зустріч, оглянув, мотоцикл йому підійшов. Він передав кошти, а жінка передала йому технічний паспорт і довіреність. Мотоцикл був несправний, вони його перемістили до товариша для ремонту. Він придбав мотоцикл в 2012-2013 р.р., користувався близько року ним. Пізніше ОСОБА_41 ремонтував йому автомобіль, і він, замість оплати послуг, віддав йому мотоцикл за 300 доларів США. Він віддав йому мотоцикл і документи на нього. Коли саме передав, не пригадує. Ключів не було. Довіреність не передавав, так як вона була виписана на іншу особу. Пізніше ОСОБА_43 йому розповідав про те, що мотоцикл в нього викрали, на вулиці. Мотоцикл був в середньому технічному стані, на ходу.
В судовому засіданні 10.01.2020, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_22 дав показання про те, що у нього у власності був мотоцикл Дніпро-11. Він був придбаний його батьками в м. Черкаси, він був там на той час зареєстрований. Це було в 2000 році, точної дати він не пригадує. Номерних знаків він не пам`ятає. Він з моменту придбання користувався мотоциклом до часу надання ним генеральної довіреності іншій особі. Підтвердив факт видачі ним генеральної довіреності 28.08.2006. Він не бачив нового власника, жодних реєстраційних дій не проводилося. Він жодних змін в мотоциклі не робив, це звичайний заводський мотоцикл, чорного кольору, з непривідною коляскою і трьома передачами. Він немає жодних претензій до нового власника і користувача. По закону він дійсно на сьогодні є власником мотоцикла. Він видав довіреність і отримав кошти, жодного іншого договору він не укладав.
В судовому засіданні 10.11.2017, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_12 , 1999 р.н. дав показання про те, що обвинувачений це його товариш. Він не бачив, щоб той мав у користуванні мопед. Весною 2014 року обвинувачений передзвонив до ОСОБА_44 і поросив привезти ключі. Коли вони приїхали, то побачили ОСОБА_3 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 . Вони віддали ключі і поїхали. Через місяць вони з обвинуваченим бачили на будові запчастини від мотоцикла, а саме колесо. Після допиту на досудовому розслідуванні, він читав протокол і підписував. Але при цьому зауважував, що події мали місце в 2014 році, а не в 2015 році, як там було зазначено. Самого мотоцикла він не бачив, а бачив тільки запчастини від нього.
В судовому засіданні 21.03.2019, під час розгляду кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_12 , 1999 р.н. дав показання про те, що події мали місце в 2014 році, він тоді навчався у школі. Це було весною 2014 року. Він катався на ровері з ОСОБА_47 в с. Добряни. До них подзвонив обвинувачений, попросив привезти ключі від будинку. Вони так і зробили. Мотоцикл стояв біля будови кілька днів, вони на той час не знали, кому він належить. Його не було в магазині в той час, коли обвинувачений просив допомогти перемістити мотоцикл. Коли вони привезли ключі, то побачили ОСОБА_3 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 . Мотоцикла він не бачив. На досудовому розслідуванні він протокол не читав, але підписував. Він не казав, що подія мала місце в 2015 році. Через місяць вони з обвинуваченим бачили на будові запчастини від мотоцикла, а саме бак, поболотники. Він бачив мотоцикл в розібраному стані, потім дізнався, що такий викрадено.
Письмові та речові докази, на які покликається сторона обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження, яким судом буде надано ретельну оцінку при обґрунтуванні позиції суду.
Сторона овинувачення вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України доводиться:
заявою ОСОБА_5 від 03.02.2017, адресованою начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_48 , в якій ОСОБА_5 просить прийняти міри до невідомої йому особи, яка в квітні 2014 року, виправлено на в квітні 2015 року шляхом вільного доступу таємно викрала його мотоцикл та свідоцтво про його реєстрацію /Т.1 а.с. 103/;

заявою ОСОБА_15 від 03.02.2017, з якої вбачається, що останній добровільно видав працівникам поліції мотор від мотоцикла МТ, два колеса, тягу від коляски, амортизатор, які йому приніс, два роки тому І. Дячишин /Т.1 а.с. 104/;

протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, з якого вбачається, що у відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , з участю власника приміщення ОСОБА_15 , було проведено огляд місця події, а саме території будинку, розташованого в АДРЕСА_4 . Під час огляду було виявлено мотор 2-циліндровий від мотоцикла «16888», два колеса, тягу, амортизатор /Т.1 а.с. 109-112/;

протоколом огляду предмета слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, згідно якого в приміщенні кабінету №14 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області проведено огляд металевих запчастин до мотоцикла: двигуна, двох коліс, металевого амортизатора /Т.1 а.с. 113/;

постановою про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінальної справи слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, згідно якого двигун від мотоцикла з маркуванням « НОМЕР_2 », два колеса до мотоцикла, металевий амортизатор темно-зеленого кольору та металеву вагу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000208 від 04.02.2017 /Т.1 а.с 114/;

розпискою ОСОБА_5 , згідно якої останній отримав від працівників поліції двигун від мотоцикла, два колеса, металевий амортизатор, металеву тягу /Т.1 а.с. 115/;

заявою ОСОБА_14 від 03.02.2017, з якої вбачається, що він надав дозвіл працівникам поліції провести огляд приміщення новобудови в АДРЕСА_1 /Т.1 а.с. 116/;

протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 04.02.2017, з якого вбачається, що у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_51 , ОСОБА_50 , за участю ОСОБА_14 , проведено огляд новобудови, вхід до якої вільний, вікна та двері відкриті. На першому поверсі є вільний вхід в гаражне приміщення. Входячи в гаражне приміщення виявлено: рульове кермо темно-зеленого кольору з тросиками, фару, болотник металевий темно-зеленого кольору та бензиновий бачок синього кольору. Дані предмети під час огляду було вилучено /Т.1 а.с. 117-122/;

протоколом огляду предмета слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, згідно якого в приміщенні кабінету №14 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області проведено огляд металевих запчастин до мотоцикла: рульового керма до мотоцикла темно-зеленого кольору, від якого відходять тросики темного кольору, металевого болотника темно-зеленого кольору, який має на собі вм`ятини невеликого розміру, металевого бензинового бачка синього кольору, який зверху має отвір для заливання палива та по обидва боки має пластмасові вставки чорного кольору та фару до мотоцикла, скло якої є цілісним /Т.1 а.с. 123/;

постановою про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінальної справи слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, згідно якої рульове кермо до мотоцикла темно-зеленого кольору, від якого відходять тросики темного кольору, фару, болотник темно-зеленого кольору та металевий паливний бачок синього кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000208 від 04.02.2017 /Т.1 а.с. 124/;

розпискою ОСОБА_5 , згідно якої останній отримав від працівників поліції кермо до мотоцикла, фару, болотник, паливний бачок /Т.1 а.с. 125/;

постановою слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про призначення товарознавчої експертизи від 02.03.2017, згідно якої на вирішення експерта поставлено наступне питання: яка середня ринкова ціна транспортного засобу (мотоцикла) марки Днепр 11 (МТ), 1991 року випуску, вид палива бензин, станом на квітень 2015 року? /Т.1 а.с. 126/;

довідкою про витрати на проведення автотоварознавчої експертизи за №9/110 від 17.03.2017 за матеріалами кримінального провадження №0000208, відповідно до якої витрати за проведення експертизи становлять 351,84 грн. /Т.1 а.с. 128/;

висновком експерта сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_52 від 17.03.2017 №9/110, з якого вбачається, що середня ринкова ціна мотоцикла марки «Днепр-11», 1991 року випуску, станом на 30.04.2015 становить 4419,66 грн /Т.1 а.с. 129-130/;

копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_53 , з якої вбачається, що ОСОБА_22 , на підставі попередньої домовленості довірив ОСОБА_23 , стежити за технічним станом мотоцикла, міняти в разі потреби вузли та агрегати, в тому числі номерні, подавати від його імені заяви у відповідні організації та установи, одержувати необхідні довідки та документи, за нього розписуватися, отримувати належні йому гроші, бути його представником у органах ДАІ, митних, страхових органах, виконувати інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності, а також розпоряджатися на власний розсуд: зняти з обліку в органах ДАІ, продати, заставити, обміняти, здати в оренду, керувати, з правом виїзду за кордон, належним йому на підставі технічного паспорта НОМЕР_3 , виданого 08.09.1992 року Черкаським ОРЕВ ДАІ, мотоциклом марки Днепр-11, 1991 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , рама № НОМЕР_5 , коляска, реєстраційний номер № НОМЕР_1 . Мотоцикл знаходиться на обліку в Черкаському ОРЕВ ДАІ /Т.1 а.с. 131/;

відповіддю начальника Територіального сервісного центру 4656 РСЦ у Львівській області МВС України від 16.06.2017 №31/13/4645-1066, з якої вбачається, що згідно інформаційної системи ДАІ власником мотоцикла марки КМЗ Днепр, номерний знак НОМЕР_1 , 1991 року випуску, є ОСОБА_22 /Т.1 а.с. 134/;

протоколом слідчого експерименту старшого слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_54 від 19.06.2017, з якого вбачається, що 19.06.2017 потерпілий ОСОБА_5 показав та розказав про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення /Т.1 а.с. 137/;

повідомленням про неможливість проведення експертизи судового експерта ОСОБА_55 від 14.04.2017 №1/343, з якого вбачається, що до сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Львівського НДЕКЦ МВС України 05.04.2017 супровідним листом від 29.03.2017 №3995/59/7/17 із Стрийського ВП ГУНП у Львівській області надійшла постанова від 29.03.2017 про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи, винесена старшим слідчим ОСОБА_16 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208. На вирішення дослідження поставлено питання: чи являються двохциліндровий двигун, на якому знаходиться металева лапка, два колеса з покришками, тяга, амортизатор одним цілим, якщо так, чи належать вони до мотоцикла марки Днепр 11 (МТ), 1991 року випуску? Згідно висновку: «Враховуючи, що любий транспортний засіб являє собою сукупність деталей, механізмів та вузлів, з`єднаних між собою різними способами, та в процесі експлуатації передбачає можливість їх неодноразового монтажу та замін, то відповідь в частині питання, чи являється двохциліндровий двигун, на якому знаходиться металева лапка, два колеса з покришками, тяга, амортизатор одним цілим втрачає технічний зміст. Відповідь в частині питання щодо ідентифікації та встановлення належності вказаних вище деталей та механізмів до мотоцикла марки Днепр 11 (МТ) 1991 року, виходить за межі компетенції експерта-транспортного трасолога та потребує спеціальних знань в галузі автотоварознавства. У зв`язку із зазначеним, відповідно до ст. 69 КПК України, експерт повідомив про неможливість проведення експертизи» /Т.1 а.с. 154/;

постановою про призначення транспортно-трасологічної експертизи старшого слідчого ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 29.03.2017, з якої вбачається, що у кримінальному провадженні призначено транспортно-трасологічної експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: чи являються двохциліндровий двигун, на якому знаходиться металева лапка, два колеса з покришками, тяга, амортизатор одним цілим, якщо так, чи належать вони до мотоцикла марки Днепр 11 (МТ), 1991 року випуску? /Т.1 а.с. 155/;

фотографією, яка датована 14.05.2014 із зображенням мотоцикла /Т.1 а.с. 156/;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 01.12.2017, відповідно до якого 10.11.2017 під час судового розгляду Стрийським міськрайонним судом кримінального провадження №0000208 від 04.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 289 КК України свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 надано завідомо неправдиві покази /Т.1 а.с. 236/;

протоколом проведення слідчого експерименту старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 19.06.2017, з якого вбачається, що за участю свідка ОСОБА_12 , за участю спеціаліста: інспектора-криміналіста Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_56 , у присутності понятих: ОСОБА_51 , ОСОБА_57 , з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, а саме: показів свідка ОСОБА_12 щодо подій, які мали місце в квітні 2015 року, а саме де він зустрівся із ОСОБА_58 , який в подальшому попросив його допомогти тягнути мотоцикл. О 13:47 год. розпочато слідчий експеримент і свідку ОСОБА_12 запропоновано наочно продемонструвати обставини та обстановку зустрічі з ОСОБА_58 , який запропонував йому тягти мотоцикл. Надалі учасники слідчої дії прибули до магазину «Леокс», що в с. Добряни по вул. Шевченка, 30 Стрийського району Львівської області, де ОСОБА_12 повідомив, що в квітні 2015 року біля даного магазину до нього підійшов ОСОБА_58 і попросив попхати мотоцикл. На запитання слідчого, з ким в цей час знаходився свідок, ОСОБА_12 відповів, що з ОСОБА_59 . Надалі учасники слідчої дій прибули до двохповерхового будинку, огородженого по периметру, власником якого являється ОСОБА_11 і який знаходиться в АДРЕСА_5 , навпроти якого знаходиться магазин «Насолода». На обочині будинку знаходиться бетонний стовп, до якого підійшов свідок і повідомив, що саме там знаходився мотоцикл марки «МТ», темного кольору, номерних знаків він не пам`ятає, який вони попхали до новобудови. ОСОБА_58 керував цим мотоциклом, ОСОБА_33 пхав ззаду, а він їхав за ними на своєму велосипеді. Далі учасники слідчої дії прибули на окраїну с. Добряни Стрийського району Львівської області до двохповерхового, нештукатуреного будинку, який знаходився по правій стороні руху учасників, де свідок повідомив, що саме на 15 м від переднього правого кута будинку, який як йому відомо належить ОСОБА_60 , вони залишили мотоцикл і направились за місцем свого проживання. На запитання слідчого, куди направився ОСОБА_58 , свідок повідомив, що він пішов разом з ними, надалі, вони зустріли його однофамільця ОСОБА_61 та ОСОБА_62 , передали ОСОБА_63 ключі, він не знає від чого, і вони з ОСОБА_33 пішли за місцем свого проживання, а що сталося з мотоциклом йому не відомо. Надалі всі учасники слідчого експерименту повернулися в службовий кабінет для складання протоколу слідчого експерименту /Т. 1 а.с. 239-240/;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, з якого вбачається, що у приміщенні службового кабінету №14 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 223, 224, 226 КПК України допитано малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що проживає по АДРЕСА_2 з матір`ю ОСОБА_64 . Близько 2 років тому, приблизно у квітні місяці, він перебував у с. Добряни Стрийського району на велосипеді біля магазину «Леокс» разом з ОСОБА_65 . В той час близько 22:00 год. до них підійшов ОСОБА_32 , житель с. Добряни Стрийського району, який на той час допомагав жителям села ремонтувати автомобілі, мотоцикли та інші транспортні засоби, і попросив допомогти йому відтягнути мотоцикл, який в селі стояв біля огорожі на першій вулиці від м. Стрий. Вказаний мотоцикл стояв там близько 10 днів. В подальшому ОСОБА_58 разом з ОСОБА_33 пішки пішли до місця знаходження мотоцикла, а він їхав поряд на велосипеді. Прибувши до місця знаходження мотоцикла, ОСОБА_58 взяв мотоцикл за кермо, а ОСОБА_33 тримаючись з-заді за мотоцикл штовхав його, таким чином почали котити мотоцикл. Він з велосипеда не сходив та в подальшому на велосипеді попрямував за хлопцями. Про те, чий це мотоцикл ані він, ані ОСОБА_33 не питали у ОСОБА_66 , оскільки думали, що вказаний мотоцикл він допомагає комусь ремонтувати. Далі вказаний мотоцикл хлопці відкотили до новобудови, що знаходиться біля річки та була неогородженою і залишили біля дороги. Після цього до них, невідомо звідки, на велосипедах приїхали двоє відомих йому хлопців: ОСОБА_67 (його однофамілець) та ОСОБА_68 . В подальшому, при розмові ОСОБА_58 повідомив, що не знає, чий це мотоцикл і що вони його вкрали. Також він пригрозив їм, щоб вони нікому про це не розповідали, оскільки будуть мати проблеми. Після цього вони всі роз`їхалися по домівках, а про вказаний мотоцикл він нікому не повідомляв, оскільки боявся, що через це в нього виникнуть проблеми /Т.2 а.с. 29-32/;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка слідчої Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_69 від 27.05.2017, з якого вбачається, що у приміщенні службового кабінету №27 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 223, 224, 226 КПК України допитано малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_12 , який відповів на задані питання наступним чином:

- Як давно Ви знайомі із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .? ОСОБА_70 я знаю візуально, з ним в жодних відносинах не перебував та не перебуваю. З ОСОБА_3 я знайомий ще зі школи, він на рік старший від мене.
- В яких відносинах Ви перебували із ОСОБА_71 в квітні 2015 року та на даний час? В квітні 2015 року ми були друзями, перебували в хороших відносинах, іноді з ним гуляли, ми дружили в одній компанії. На даний час ми просто знайомі, через те що в мене мало вільного часу ми майже не бачимось, не спілкуємось.
- Чи відомо ОСОБА_72 , чи мав у власності (користувався) ОСОБА_32 мотоциклом, чи бачили щоб він на ньому їздив? З даного приводу мені нічого не відомо, ОСОБА_39 нічого мені не розповідав, про те, чи має мотоцикл, чи користується ним, чи вміє керувати не знаю, однак думаю що так, так як він керує автомобілем. На вулиці ніколи не бачив, щоб він їздив на мотоциклі. Але в той вечір коли він попросив допомоги тягнути мотоцикл, ОСОБА_73 ОСОБА_39 сказав «допоможіть відіпхати мій мотоцикл», до цього ми не бачили його в нього та він нічого не розповідав.
- Чи питалися Ви та ОСОБА_34 у ОСОБА_66 коли допомагали тягнути мотоцикл, кому він належить? Ні не запитували, однак я думав собі що його, або можливо когось з знайомих і він буде його ремонтувати.
- Чи говорив ОСОБА_74 , щось про те, що мотоцикл не його та що він його хоче викрасти? Ні не говорив, ми просто по дружньому послухали ОСОБА_66 та допомогли відтягнути мотоцикл туди, куди він вказав.
- Чи мав ОСОБА_32 ключі, документи на мотоцикл, який Ви допомагали відтягувати йому? Не знаю, оскільки не бачив при ньому ні ключів, ні документів, та про них ми і не запитували у ОСОБА_66
- Коли ви дійшли до новобудови, хто показував, де залишати мотоцикл, якою дорогою Ви йшли? ОСОБА_58 сказав залишайте тут, це було на відстані близько 10-15м від новобудови на дорозі, чому саме там і без нагляду, ми не запитували, після чого він з нами пішов в напрямку його будинку, по дорозі до нас на велосипедах під`їхали ОСОБА_68 та ОСОБА_67 (мій однофамілець), передали якісь ключі Дячишину, та поїхали назад в сторону села. Спочатку, коли нас попросив ОСОБА_32 йому допомогти я з ОСОБА_75 пішли з магазину по центральній вулиці села, до першої вулиці від дороги Стрий-Львів, там біля дороги (на обочині були житлові будинки), ми підійшли до мотоциклу, яка його марка не відомо, ОСОБА_76 з ОСОБА_77 взяли його, ОСОБА_76 за задню частину, а ОСОБА_58 за кермо та тягнули близько 500-700 м, я їхав на велосипеді поряд з ними до новобудови, що поблизу річки (кому належала дана новобудова мені не було відомо, на теперішній час я знаю що це новобудова ОСОБА_78 та його батьків).
- Коли Ви знаходились біля новобудови та залишали мотоцикл, чи просив (наказував, погрожував) ОСОБА_73 ОСОБА_79 нікому нічого не розповідати, що Ви йому допомагали? Ні не просив та не погрожував.
- Чи відомо ОСОБА_72 , що ОСОБА_58 зробив з мотоциклом в подальшому? Ні, мені про це мені не відомо, після цього вечора я більше мотоцикла не бачив, і з даного приводу нічого не запитував у ОСОБА_66 , так як мені не було це цікаво.
- Чи займався ОСОБА_32 ремонтами автомобілів та мотоциклів, що відомо з даного приводу? Так допомагав, на новобудовах в гаражах ремонтував автомобілі, там я був декілька раз зі своїми знайомими, яким потрібно було відремонтувати ТЗ.
- Чи говорив ОСОБА_80 . Вам в подальшому, що вказаний мотоцикл не належить йому, та що ви допомогли йому його викрасти? Ні такої розмови між нами не було.
- Коли мала місце дана подія? Точно пригадати не можу, оскільки пройшло значно багато часу, в період з квітня по червень місяць /Т.2 а.с. 33-37/;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, з якого вбачається, що у приміщенні службового кабінету №14 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 223, 224, 226 КПК України допитано малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що проживає по АДРЕСА_6 разом з батьками. Близько 2 років тому, в кінці весни або на початку літа, він перебував біля магазину «Леокс», що в с. Добряни разом з ОСОБА_34 , який був на велосипеді. Це було близько 20:00-21:00 год. В той час до них підійшов ОСОБА_58 і попросив допомогти відкотити мотоцикл, який, як він повідомив належить йому і який заглох. Далі вони пішли до вулиці, що розташована першою від міста Стрий, праворуч від траси, де знаходився мотоцикл. Як він пригадує, мотоцикл був темного кольору, але якого саме він не пам`ятає, з коляскою, без номерних знаків. ОСОБА_58 взяв вказаний мотоцикл за кермо, а він в свою чергу вперся в мотоцикл з-заді і штовхав його, а ОСОБА_39 їхав поряд на велосипеді. Так, застосувавши зусилля, вони відкотили мотоцикл неподалік від однієї з новобудов, що розташована у с. Добряни біля річки і залишили вказаний мотоцикл на дорозі. В подальшому, перебуваючи уже неподалік будови, ОСОБА_58 зателефонував до ОСОБА_81 і ОСОБА_68 , які через деякий час приїхали на велосипедах до вказаного місця. Як йому вдалося побачити, то вони привезли йому зв`язку ключів, від чого саме йому невідомо. Після цього вони четверо пішли в центр села і розійшлися по домівках, а ОСОБА_66 вони залишили і він пішов по своїх справах /Т.2 а.с. 38-42/;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка слідчої Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_69 від 27.05.2017, з якого вбачається, що у приміщенні службового кабінету №27 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 223, 224, 226 КПК України допитано малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 , який відповів на задані питання наступним чином:
- Як давно Ви знайомі із ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 .? ОСОБА_70 я не знаю, та з ним не спілкуюсь. З ОСОБА_37 , я знайомий ще зі школи, він на рік старший від мене.
- В яких відносинах Ви перебували із ОСОБА_71 в квітні 2015 року та на даний час? В квітні 2015 року ми були друзями, перебували в хороших відносинах, однак з ним я гуляв не так часто. На даний час ми просто знайомі, вітаємось, однак не товаришуємо та вже разом не гуляємо.
- Чи відомо ОСОБА_72 , чи мав у власності (користувався) ОСОБА_32 мотоциклом, чи бачили щоб він на ньому їздив? З даного приводу мені нічого не відомо, ОСОБА_39 нічого мені не розповідав, про те, чи має мотоцикл, чи користується ним, чи вміє керувати не знаю, однак думаю, що так, так як він керує автомобілем. Але в той вечір коли він попросив допомогти тягнути мотоцикл, ОСОБА_73 сказав «допоможіть відіпхати мій мотоцикл», до цього ми не бачили його в нього та він нічого не розповідав.
- Чи питались Ви та ОСОБА_67 у ОСОБА_73 коли допомагали тягнути мотоцикл, кому він належить? Ні не запитували, однак я думав собі що його.
- Чи говорив ОСОБА_73 ОСОБА_82 , щось про те, що мотоцикл не його, та що він його хоче викрасти? Ні не говорив, ми просто по дружньому послухали ОСОБА_66 та допомогли відтягнути мотоцикл
- Чи мав ОСОБА_32 ключі, документи на мотоцикл, який Ви допомагали відтягувати йому? Не знаю, оскільки не бачив при ньому ні ключів ні документів, та про них ми і не запитували у ОСОБА_66
- Коли ви дійшли до новобудови, хто показував, де залишати мотоцикл, якою дорогою ви йшли? Дячишин сказав залишайте тут, це було на відстані близько 10-15м від новобудови на дорозі, чому саме там і без нагляду, ми не запитували, після чого він з нами пішов в напрямку його будинку, по дорозі до нас на велосипедах під`їхали ОСОБА_68 та ОСОБА_67 (однофамілець хлопця, який уже був з нами), передали ключі якісь ОСОБА_83 , та поїхали назад в сторону села. Спочатку, коли нас попросив ОСОБА_32 йому допомогти, я з ОСОБА_84 пішли з магазину по центральній вулиці села, до першої вулиці від дороги Стрий-Львів, там біля дороги (на обочині були житлові будинки), ми підійшли до мотоциклу, яка його марка мені не відомо, він був темного кольору, я з ОСОБА_77 взяли його: я за задню частину, а він за кермо та тягнули близько 500-700 м, поряд з нами їхав на велосипеді ОСОБА_34 - до новобудови, що поблизу річки (кому належала дана новобудова мені не було відомо, на теперішній час я знаю що це новобудова ОСОБА_78 та його батьків).
- Коли Ви знаходились біля новобудови та залишали мотоцикл, чи просив (наказував, погрожував) ОСОБА_73 ОСОБА_79 нікому нічого не розповідати, що Ви йому допомагали? Ні не просив та не погрожував.
Чи відомо ОСОБА_72 , що ОСОБА_58 зробив з мотоциклом? Ні мені про це мені не відомо, після цього вечора я більше мотоцикла не бачив, і з даного приводу нічого не запитував у ОСОБА_66 , так як мені не було це цікаво /Т.2 а.с. 43-47/;
протоколом допиту свідка старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 17.02.2017, згідно якого вбачається, що з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України допитано свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що проживає в с. Добряни разом зі своїми батьками. Пригадує, що близько двох років назад, в 2015 році, в теплий період часу, місяць не пригадує, у вечірній час, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_68 , жителем с. Добряни, знаходився в центрі села. В той вечір, ОСОБА_35 попросив його під`їхати разом з ним на велосипеді до його знайомого ОСОБА_66 , якому він мав передати ключі від його будинку. Чому ключі від будинку ОСОБА_66 були у ОСОБА_62 він не знає. Їдучи на велосипеді, слідом за ОСОБА_35 , біля новозбудованого будинку вони побачила ОСОБА_66 із ОСОБА_34 , його однофамільцем та ОСОБА_59 . ОСОБА_58 передав ОСОБА_35 ключі і вони двоє поїхали кататися на велосипедах, а хлопці, як він побачив, теж розійшлися. Десь через місяць після згаданої події, при розмові з ОСОБА_58 , той зізнався йому, що викрав мотоцикл. Згодом ОСОБА_58 запропонував йому покурити і, ховаючись від батьків, вони пішли до новобудови, яка знаходилась на окраїні села. Всередині новозбудованого будинку, він побачив у розібраному стані деталі від мотоцикла марки «МТ». Пригадує, що серед деталей був бак від мотоцикла та інші запчастини, але які саме не пам`ятає. В той момент він зрозумів, що це саме той мотоцикл, який ОСОБА_58 викрав /Т.2 а.с. 48-49/;

протоколом допиту свідка старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 17.02.2017, згідно якого, з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України допитано свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що проживає в с. Добряни разом зі своїми батьками. Пригадує, що близько двох років назад, в 2015 році, в теплий період часу, місяць не пригадує, у вечірній час, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_68 , жителем с. Добряни, знаходився в центрі села. Перед зустріччю з товаришем йому зателефонувала мати його товариша ОСОБА_58 та попросила під`їхати до її будинку, забрати ключі і передати сину. Він зателефонував до ОСОБА_58 , який повідомив, що знаходиться неподалік новобудови ОСОБА_85 , жителя с. Добряни. Він попросив свого товариша ОСОБА_61 поїхати на велосипеді разом з ним до ОСОБА_66 , щоб передати ключі, на що він погодився. При зустрічі з ОСОБА_58 були ще його односельчани ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , однофамілець його товариша. Вони стояли втрьох і, як він зрозумів чекали на них. Мотоцикла біля них не було. Передавши ключі ОСОБА_63 , він з ОСОБА_34 поїхали кататися на велосипедах. Десь через місяць, гуляючи з ОСОБА_34 вони зустріли ОСОБА_66 і вирішили піти покурити. Так щоб ніхто не бачив, вони направилися до новобудови, яка знаходилася на окраїні с. Добряни, де він побачив деталі від мотоцикла, якого саме він не пригадує, а саме це була вилка до переднього колеса, сидіння. Ще були якісь деталі, але які саме він не пам`ятає. Від ОСОБА_66 він дізнався, що це деталі від мотоцикла, який він викрав. Також ОСОБА_58 говорив йому, що знає кому належав викрадений мотоцикл, однак прізвище цієї особи не повідомив. Він сказав тільки, що мотоцикл знаходився поряд з одним господарством в с. Добряни /Т.2 а.с.50-51/;

протоколом допиту свідка старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_86 від 27.05.2017, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №45, з дотриманням вимог ст. ст. 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України допитано як свідка ОСОБА_25 , яка повідомила, що вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_5 , а син ОСОБА_5 , 1991 р.н., проживає окремо в с. Угерсько Стрийського району. Близько 4 років тому, син придбав мотоцикл марки «МТ» чи «Дніпро-11», їй точно не відомо яка марка, але пам`ятає, що він був з коляскою та чорного кольору. Також їй відомо, що даний мотоцикл було викрадено близько 3 років тому в с. Добряни Стрийський району /Т.2 а.с.52-55/;

протоколом додаткового допиту потерпілого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_69 від 29.05.2017, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №27, з дотриманням вимог ст. ст. 55, 56, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України допитано як потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що свій мотоцикл марки «МТ» він залишив у квітні 2014 року в с. Добряни Стрийського району біля подвір`я свого знайомого ОСОБА_87 і попросив його приглянути за ним, оскільки в нього закінчився бензин та розрядився акумулятор. Документи на мотоцикл він залишив в саморобній шухляді в колясці мотоцикла. У січні 2017 року, перебуваючи в свого знайомого ОСОБА_88 , який здійснює ремонт автомобілів, останній повідомив йому, що має мотор він мотоцикла. Глянувши на даний мотор, він впізнав, що це мотор від його мотоцикла, який був викрадений, оскільки на ньому був номер «1688», а також лапки перефарбовані у темно зелений колір. На запитання, звідки в нього цей мотор, ОСОБА_31 відповів, що близько двох років тому йому його приніс ОСОБА_58 , а також приніс тягу, два колеса та амортизатор. Також зазначив, що наскільки йому відомо, то в ОСОБА_88 немає документів на мотоцикл, оскільки ОСОБА_58 їх йому не приносив, а де вони на даний час йому невідомо /Т.2 а.с. 56-57/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2020, згідно якої слідчому Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_89 надано тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до дисків із збереженими на них відеозаписів з проведення слідчих експериментів від 15.06.2017 та 19.06.2017, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000208 від 04.02.2017 з можливістю отримання копій відеозаписів, які знаходяться в Стрийському міськрайонному суді Львівської області, що розташований за адресою: вул. Валова, 12, м. Стрий, Львівська область /Т.2 а.с. 83/;

протоколом тимчасового доступу до речей і документів слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_89 від 07.02.2020, з якого вбачається, що останній в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, керуючись ст.ст. 103-107, 165 КПК України, в присутності ОСОБА_19 , на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_90 від 04.02.2020 про тимчасовий доступ до речей і документів ознайомився із протоколами слідчих експериментів у кримінальному провадженні №0000208 від 15.06.2017 та 19.06.2017 та долученими до них матеріальними носіями інформації з відеозаписами слідчих дій. При ознайомленні зі змістом документів встановлено хід проведення слідчих експериментів зафіксованих на відеозаписах, які долучено до відповідних протоколів на матеріальних носіях інформації: від 15.06.2017 зі свідком ОСОБА_13 , від 19.06.2017 зі свідком ОСОБА_12 /Т.2 а.с. 84/;

описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 07.02.2020, з якого вбачається, що було вилучено: диск DVD +R 16x із надписом «15.06.2017р. Михайлик», диск DVD +R 16x із надписом «19.06.2017р. Дубик». Обидва упаковано у паперовий конверт без надписів /Т.2 а.с. 85/.

Судом також досліджено документи, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:
характеристику ВК Добрянської сільської ради Стрийського району від 06.02.2017 №195, з якої вбачається, що ОСОБА_3 навчається в Стрийському коледжі ЛНАУ, скарг від жителів с. Добряни на нього не поступало, в хуліганських вчинках помічений не був, алкогольними напоями не зловживає /Т.1 а.с. 139/;

довідку ВК Добрянської сільської ради Стрийського району від 06.02.2017 №196, з якої вбачається, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , склад його сім`ї: батько ОСОБА_91 1970 р.н., мати ОСОБА_8 1975 р.н., сестра ОСОБА_92 2004 р.н., баба ОСОБА_92 1945 р.н. /Т.1 а.с. 140/;

характеристику Стрийського коледжу ЛНАУ, з якої вбачається, що ОСОБА_3 поступив у коледж в 2013 році, займає активну позицію в громадському житті групи, навчається задовільно, добросовісно відноситься до доручень, які виконує вчасно і якісно. Основними рисами характеру є пунктуальність, врівноваженість і толерантність у спілкуванні з людьми. Студент спостережливий, впевнений в собі, пропусків під час навчання без поважних причин не було /Т.1 а.с. 141/;

довідку про доходи №298 від 02.06.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_3 навчається в Стрийському коледжі ЛНАУ денної безплатної форми навчання, загальна сума його доходу за період з 01.01.2017 по 31.05.2017, за винятком аліментів, становить 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. /Т.1 а.с. 142/;

запит слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 вих. №208/59/07 від 06.02.2017, адресований головному лікарю Стрийської ЦРЛ про надання інформації, чи перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога ОСОБА_3 /Т.1 а.с. 143/, з якого вбачається, що останній на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував /Т.1 а.с. 143 зворот/;

вимогу Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вих. №1397 від 07.02.2017 про судимість ОСОБА_3 з якої вбачається, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався /Т.1 а.с. 144/;

копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААВ №905566, з якої вбачається, що ОСОБА_3 встановлено 3 групу інвалідності з дитинства на строк до серпня 2017 року /Т.1 а.с. 145/;

доручення старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 вих. №171/01/08 від 27.06.2017, адресованого голові Стрийської РДА ОСОБА_93 , з якого вбачається, що у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000208 від 04.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, яким встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , доручено, керуючись п.1.4 п.3 спільного наказу «Про взаємодію з питань попередження злочинності серед неповнолітніх, усунення причин та умов, що сприяють вчиненню ними кримінальних правопорушень» вивчити причину та умови, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення неповнолітнім та скерувати висновок за результатами вивчення слідчому Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області /Т.1 а.с. 146/;

висновок Служби в справах дітей Стрийської РДА №09-46109 від 26.07.2017 про причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Добряни Стрийського району проживає у повній сім`ї, яка складається: мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_91 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестра ОСОБА_92 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , бабуся ОСОБА_92 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до листа Стрийського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 11.07.2017 №249 у результаті спілкування з членами сім`ї, встановлено наступне - ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи загального захворювання. Зі слів матері не добирає у вазі, інколи почуває загальну слабкість, тому фізичні навантаження йому протипоказані. Психічний та емоційний розвиток відповідає нормі. ОСОБА_3 добре вчиться, дружить з однолітками, охоче йде на контакт, має позитивні стосунки з односельчанами, неконфліктний, врівноважений, відкритий, з повагою ставиться до старших, взаємовідносини між членами сім`ї позитивні. Дана сім`я не перебувала на обліку у Стрийському РЦСССДМ, як сім`я у складних життєвих обставинах, будь-яких скарг і звернень щодо даної сім`ї не надходило. Спеціалістом служби у справах дітей спільно з інспектором ЮП сектору превенції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області проведено обстеження умов в будинку по АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_3 . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов умови проживання сім`ї є задовільними, хлопець має окрему кімнату для навчання та відпочинку, забезпечений всім необхідним для нормального проживання. Вивчивши всі надані документи, поспілкувавшись із членами його родини, зробивши обстеження умов проживання в будинку, де проживає ОСОБА_3 , служба у справах дітей вважає, що наявних причин та умов, які б спровокували неповнолітнього на вчинення злочину, не вбачається /Т.1 а.с.148-149/;

доручення (для сектору ювенальної превенції) старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 вих. №12/714/208 від 27.06.2017, з якого вбачається, що у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеному в ЄРДР за №0000208 від 04.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, яким встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , доручено, керуючись п.1.4 п.2 спільного наказу «Про взаємодію з питань попередження злочинності серед неповнолітніх, усунення причин та умов, що сприяють вчиненню ними кримінальних правопорушень» вивчити причину та умови, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення неповнолітнім та висновок за результатами вивчення скерувати слідчому Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області та в комісію з питань захисту прав дітей Стрийської РДА /Т.1 а.с. 150/;

висновок перевірки причин та умов, що сприяли вчиненню злочину неповнолітнім ОСОБА_3 інспектора ЮП СППП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_94 від 26.06.2017, з якого вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 виховувався у повній сім`ї, його вихованням займалися як батько, так і мати. В будинку, де проживає неповнолітній, є все необхідне для нормального проживання. Батьки приділяють неповнолітньому достатньо уваги та жодних проблем у вихованні немає. Враховуючи наведене, зі сторони батьків не встановлено причин та умов, які б сприяли скоєнню злочину. Навчався неповнолітній ОСОБА_3 у Стрийському коледжі Львівського НАУ з 01.09.2013. Протягом навчання мав позитивні відгуки зі сторони педагогічного колективу, однак успішність була на середньому рівні. Поведінку неповнолітній не порушував, в коледжі був комунікабельним, врівноваженим та мав повагу до викладачів. У Стрийському коледжі ЛНАУ, в якому навчався неповнолітній, не встановлено причин скоєння ОСОБА_3 злочину. В Стрийський ВП ГУНП у Львівській області будь-яка інформація щодо поведінки неповнолітнього, його вчинків не надходила. Скарг чи заяв на вказаного неповнолітнього не поступало. До адміністравної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався. На профілактичному обліку у Стрийському ВП ГУНП у Львівській області не знаходився. При спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_3 було встановлено, що даний злочин він скоїв необдумано, розкаюється у вчиненому та повідомив, що більше такого не повториться /Т.1 а.с. 151-152/.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.289 КК України є контрольоване використання транспортних засобів, перелічених у примітці до ст. 286. Ці транспортні засоби виступають предметом цього злочину. Його додатковим обов`язковим або факультативним об`єктом залежно від конкретного способу вчинення цього злочину можуть виступати життя і здоров`я особи, власність, інші блага.

Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом. Систематичний аналіз норм Особливої частини КК дає змогу виділити такі ознаки діяння при вчиненні цього злочину; 1) воно полягає лише в активній поведінці дії; 2) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).

Закінченим злочин вважається з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому.

Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користування транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.

Суб`єктами цього злочину не можуть виступати: а) водії транспортних засобів, закріплених за ними адміністрацією підприємств установ, організацій, в яких працюють такі водії; б) особи, відповідальні за технічний стан та експлуатацію транспортних засобів, закріплених за ними (начальник колони, інженер з експлуатації тощо); в) особи, яким власник видав доручення на управління транспортним засобом; г) співвласники транспортного засобу; д) особи, які користуються транспортним засобом за згодою власника чи законного користувача, хоча б ця згода і не була належно оформлена. Кримінальній відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289, підлягають осудні особи, які досягли 16-річного, а за злочини, передбачені ч. 2 та 3 ст. 289,- 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета. Проте вона в законі не конкретизована, чим підкреслюється, що змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) чи кинути на дорозі.

Висновки колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 22.02.2022, викладені в ухвалі, якою скасовано вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2021, яким було засуджено ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Вказівки суду апеляційної інстанції у вигляді висновків і мотивів, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи, відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України.

Разом з тим, обов`язковість вказівок апеляційного суду не означає, що вони можуть обмежувати права суду при новому судовому розгляді оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що базується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом (ст. 94 КПК України).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 22.02.2022 вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 щодо ОСОБА_3 скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України в суді першої інстанції.

Як на підставу для скасування судового рішення, апеляційний суд вказав на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону у зв`язку з визнанням ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України без призначення покарання та звільненням від кримінальної відповідальності, всупереч закону не ухвалою суду, а вироком суду. Окрім цього, апеляційний суд направляючи справу на новий судовий розгляд вказав на те, що суду першої інстанції під час нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 необхідно врахувати доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, які не були предметом дослідження суду апеляційної інстанції. Як вбачається з описової частини вказаної ухвали обвинувачений ОСОБА_3 просив суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
На виконання вказівок суду апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Висунуті сторонами кримінального провадження версії події щодо викрадення мотоцикла «Днепр 11 (МТ)», який належав ОСОБА_5 .
Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 у квітні 2015 року у вечірній час, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, перебував біля господарства ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_1 , де побачив припаркований на узбіччі дороги мотоцикл марки «Днепр 11 (МТ)», який належав ОСОБА_5 та в цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Так, ОСОБА_3 ,. реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі ОСОБА_5 , який дозволу на розпорядження транспортним засобом не давав, для задоволення своїх особистих потреб, за допомогою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом відомо не було, перемістив мотоцикл «Днепр 11 (МТ)» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом буксирування від господарства ОСОБА_11 до господарства ОСОБА_14 , що в АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_3 мотоцикл «Днепр 11 (МТ)», яким незаконного заволодів, розібрав на запчастини, частину яких віддав ОСОБА_15 , а решту залишив у приміщенні новобудови ОСОБА_14 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 4 419, 66 грн.
Сторона захисту при цьому вказує на те, що що весною 2014 року по дорозі до коледжу, по вул. Грушевського, ОСОБА_3 побачив мотоцикл на обочині, який перебував без нагляду. Він запитав у хлопців в магазині, чи не знають вони, чий це мотоцикл, ті відповіли, що не знають. Це не був мотоцикл, це була рама від коляски, два колеса, розбитий ліхтар, вирвана проводка. Обвинувачений покликав ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , щоб ті допомогли відтягти цей метал до будови. Він не вказував при цьому хлопцям, що цей мотоцикл належить йому, він казав їм, що це брухт. Вони разом відтягли цей метал до будови і залишили його там. Через місяць обвинуваченимй прийшов і побачив, що частини від мотоциклу вже в самій будові, і сам мотоцикл розібраний. Він зняв мотор, тягу, взяв два колеса і відніс це все ОСОБА_27 . Планував в майбутньому здати це все на брухт. ОСОБА_26 в цей час дійсно керував велосипедом. Йому на той час виповнилося 15 років. Потерпілий дійсно приходив до нього, казав йому повернути мотоцикл, він хотів вирішити з ним це питання, однак той звернувся до поліції.
Аналіз доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, зокрема і ті, що надані стороною захисту, які суд покладає в основу вироку, як такі, що спростовують позицію сторони обвинувачення про наявність в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 листопада 2019 року у провадженні № 51-10195км18 (справа № 750/5745/15-к ) суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом.

До джерел доказів відносяться і показання у розумінні ст. 95 КПК України, серед яких і показання свідка.

Для з`ясування достовірності показань свідка (ст. 96 КПК України), сторони мають право ставити свідку запитання щодо можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Суд вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення про те, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_95 підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, зокрема щодо часу вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на таке.

В судовому засіданні, безпосередньо досліджуючи докази суд встановив, що у квітні 2014 року ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , побачив припаркований на узбіччі дороги мотоцикл марки «Днепр 11 (МТ)», звернувся в магазині до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 допомогти перемістити мотоцикл до будови в цьому ж селі, попередньо попросивши ОСОБА_20 та ОСОБА_12 привезти йому ключі. Після того, як вони перемістили вказаний мотоцикл, він згодом розібрав його на частини та частину з них відніс ОСОБА_15 .
До вказаних висновків суд прийшов зважаючи на показання свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні чітко ствердив про те, шо вказані події мали місце в 2014 році, підтверджуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, зокрема щодо часу та обставин вчинення кримінального правопорушення. Вказані показання свідка повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який двічі був допитаний попередніми складами суду, де, при допиті чітко ствердив про те, що вказані події мали місце в 2014 році. Вказані свідки були безпосередніми очевидцями події, допомагали ОСОБА_3 перемістити мотоцикл, не знаючи про те, що такий йому не належить. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 чітко та послідовно, в деталях розповіли про події, які мали місце весною 2014 року, зокрема, вказали на особисті обставини, з якими пов`язують вказану подію, зокрема навчання та закінчення школи, підготовку до випускного.
Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_12 також були на місці події весною 2014 року, бачили ОСОБА_3 та хлопців, віддали обвинуваченому ключі від будинку і поїхали. Будучи двічі допитаними попередніми складами суду вказані свідки в деталях розповіли про події та чітко ствердили про те, що такі мали місце весною 2014 року, і що під час слідих експериментів чітко зазначали про це слідчій, однак та вказувала, що дата події значення немає.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні не зміг пригадати чітко року, коли ОСОБА_3 приніс йому запчастини від мотоцикла, однак вказав, що такі події могли бути і в 2014 році, і такого факту він не виключає, але зважаючи на те, що минуло багато часу, точно ствердити про час подій, як мали місце щодо викрадення мотоцикла, він не може.
Аналогічно свідок ОСОБА_21 даючи показання про те, що потерпілий ОСОБА_5 підвозив його додому та по дорозі мотоцикл поламався, зауважив, що події могли мати місце як в 2014 році, так і в 2015 році, точно пригадати не зміг, але не виключає, що це міг бути і 2014 рік.
Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_96 не були очевидцями подій, які є предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Свідок ОСОБА_25 є матір`ю потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні не зміг чітко ствердити суду, чому після викрадення мотоцикла він не звертався до правоохоронних органів, і в його заяві, адресованій поліції первинно була зазначена дата квітень 2014 року, яка в подальшому була виправлена на квітень 2015 року, як і не зміг логічно пояснити суду, з якими саме подіями пов`язує дату вчинення кримінального правопорушення. Вказаний свідок є матір`ю потерпілого, а відтак, цілком може бути заінтересована в результатах розгляду кримінального провадження. Хоча і суперечить принципу безпосереднього дослідження доказів, але заслуговує на увагу протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 27.05.2017, з якого вбачається, що свідок вказала на те, що даний мотоцикл було викрадено близько 3 років тому в с. Добряни Стрийський району.

Свідок ОСОБА_23 був власником мотоцикла у 2004-2006 р.р., і жодного відношення до подій, пов`язаних з викраденням мотоцикла немає.
Свідок ОСОБА_96 , будучи двічі допитаним попередніми складами суду в судовому засіданні дав показання про те, що в 2012-2013 р.р. придбав мотоцикл, покористувався ним близько року, і продав його ОСОБА_5 за ремонт автомобіля, що повністю узгоджується з показаннями свідків та обвинуваченого про те, що події мали місце в 2014 році.
Судом надано детальну оцінку показанням свідків, зважаючи на те, що вказані докази прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України. Судом встановлено, що події по викраденню мотоцикла мали місце в 2014 році, і наведене стверджується, зокрема і заявою ОСОБА_5 від 03.02.2017, адресованою начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_48 , в якій ОСОБА_5 просить прийняти міри до невідомої йому особи, яка в квітні 2014 року, виправлено на в квітні 2015 року шляхом вільного доступу таємно викрала його мотоцикл та свідоцтво про його реєстрацію.

З наведеного слідує, що і сам потерпілий ОСОБА_5 , звертаючись до правоохоронного органу, первинно зазначив, що події по викраденню його мотоцикла мали місце в квітні 2014 року, що повністю підтверджує показання свідків, які суд покладає в основу вироку, яким виправдовує обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Заслуговує також на увагу і протокол додаткового допиту потерпілого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_69 від 29.05.2017, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №27, з дотриманням вимог ст. ст. 55, 56, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України допитано як потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що свій мотоцикл марки «МТ» він залишив у квітні 2014 року в с. Добряни Стрийського району біля подвір`я свого знайомого ОСОБА_87 і попросив його приглянути за ним, оскільки в нього закінчився бензин та розрядився акумулятор. Документи на мотоцикл він залишив в саморобній шухляді в колясці мотоцикла. У січні 2017 року, перебуваючи в свого знайомого ОСОБА_88 , який здійснює ремонт автомобілів, останній повідомив йому, що має мотор він мотоцикла. Глянувши на даний мотор, він впізнав, що це мотор від його мотоцикла, який був викрадений, оскільки на ньому був номер «1688», а також лапки перефарбовані у темно зелений колір. На запитання, звідки в нього цей мотор, ОСОБА_31 відповів, що близько 2 років тому йому його приніс ОСОБА_58 , а також приніс тягу, два колеса та амортизатор. Також зазначив, що наскільки йому відомо, то в ОСОБА_88 немає документів на мотоцикл, оскільки ОСОБА_58 їх йому не приносив, а де вони на даний час йому невідомо.

З вказаного протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_5 , незважаючи на те, що останній в судовому засіданні повідомив інші фактичні обставини вбачається, що сам потерпілий двічі, як в заяві, так і під час додатквого допиту як потерпілого вказував на те, що подія мала місце в 2014 році, вказані розбіжності в показаннях потерпілого на досудовому розслідуванні органом досудового розслідування не з`ясовано, що дає суду всі підстави сумніватися в його показаннях в судовому засіданні про те, що подія мала місце в 2015 році. Суд зауважує при цьому, що потепілий не зміг в судовому засіданні пояснити розбіжності таких показань, адже на досудовому розслідуванні він стверджував, що подія мала місце в квітні 2014 року, аналогічні показання давала його мати на досудовому розслідуванні, яка будучи допитаною в якості свідка в 2017 році, ствердила про те, що подія мала місце три роки тому, що відповідає даті 2014 рік.

З наведених показань чітко вбачається, що подія по викраденню мотоцикла мала місце в квітні 2014 року, а не в квітні 2015 року, як про це вказано в обвинувальному акті.

При цьому спростовуючи письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, суд зауважує таке.
З заяви ОСОБА_15 від 03.02.2017, вбачається, що останній добровільно видав працівникам поліції мотор від мотоцикла МТ, два колеса, тягу від коляски, амортизатор, які йому приніс, два роки тому І. Дячишин. Якщо вважати, що дійсно ОСОБА_3 приніс запчастини за два роки до написання вказаної заяви, то дата вчинення правопорушення повинна бути датована лютим 2015 року, що не відповідає обставинам, викладеним у обвинувальному акті про те, що подія мала місце в квітні 2015 року. При цьому суд зауважує, що всі допитані в судовому засіданні свідки, як і сам потерпілий ствердили про те, що події мали місце весною, а саме у квітні місяці.

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017 не встановлювався час вчинення кримінального правопорушення, а лише проведено огляд місця події території будинку, розташованого в АДРЕСА_4 . Під час огляду було виявлено мотор 2-циліндровий від мотоцикла «16888», два колеса, тягу, амортизатор.

Аналогічно протоколом огляду предмета слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, проведено огляд металевих запчастин до мотоцикла: двигуна, двох коліс, металевого амортизатора, постановою про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінальної справи слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, визнано їх речовими доказами у кримінальному провадженні №0000208 від 04.02.2017. Наведені докази не підтверджують час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно розписки ОСОБА_5 , останній отримав від працівників поліції двигун від мотоцикла, два колеса, металевий амортизатор, металеву тягу в 2017 році.

Згідно заяви ОСОБА_14 від 03.02.2017, протоколу огляду місця події з фототаблицею до протоколу слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 04.02.2017, проведено огляд новобудови, де під час огляду було вилучено предмети, які є речовими доказами, які були оглянуті протоколом огляду предмета слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017 та згідно постанови про визнання об`єкту речовим доказом та прилучення його до кримінальної справи слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000208 від 04.02.2017 і згідно розписки ОСОБА_5 передані останньому на відповідальне зберігання. Вказані докази також не підтверджують час вчинення кримінального правопорушення.

Постанова слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про призначення товарознавчої експертизи від 02.03.2017, довідка про витрати на проведення автотоварознавчої експертизи за №9/110 від 17.03.2017 та висновок експерта підтверджують середню ринкову ціну мотоцикла марки «Днепр-11», 1991 року випуску, станом на 30.04.2015.

Копія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_53 , відповідь начальника Територіального сервісного центру 4656 РСЦ у Львівській області МВС України від 16.06.2017 №31/13/4645-1066 підтверджують право власності відповідних осіб на вказаний мотоцикл.

З протоколу слідчого експерименту старшого слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_54 від 19.06.2017, вбачається, що 19.06.2017 потерпілий ОСОБА_5 показав та розказав про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, вказаний протокол підтверджує позицію потерпілого щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо того, що подія злочину мала місце в 2015 році, однак такі показання потерпілого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З повідомлення про неможливість проведення експертизи судового експерта ОСОБА_55 від 14.04.2017 №1/343, вбачається, що вказане дослідження виходить за межі компетенції експерта-транспортного трасолога та потребує спеціальних знань в галузі автотоварознавства. У зв`язку із зазначеним, відповідно до ст. 69 КПК України, експерт повідомив про неможливість проведення експертизи».

Фотографія, яка датована 14.05.2014 із зображенням мотоцикла не доводить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, оскільки вказана на фотографії дата може бути виготовлена та зазначена в будь-який спосіб, зручний для користувача.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 01.12.2017, відповідно до якого 10.11.2017 під час судового розгляду Стрийським міськрайонним судом кримінального провадження №0000208 від 04.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 289 КК України свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 надано завідомо неправдиві покази не є доказом неправдивості свідчень вказаних свідків, оскільки такі, у порядку, встановленому законом до кримінальної відповідальності притягнуті не були і стороною обвинувачення обвинувальних вироків щодо таких суду не подано.

Показання надані під час слідчого експерименту старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 19.06.2017, свідок ОСОБА_12 категорично заперечив в судовому засіданні і вказав про те, що говорив слідчій під час слідчого експерименту про те, що події мали місце в 2014 році, однак йому не відомо, чому слідча написала в 2015 році, він підписував протокол, і бачив, що слідча неправильно вказала на дату, тому заперечує ту обставину, що подія мала місце в 2015 році.

З протоколу допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017, вбачається, що малолітній (неповнолітній) свідок ОСОБА_12 , вказав, що події мали місце близько 2 років тому, приблизно у квітні місяці, у с. Добряни Стрийського району, що також не узгоджується з позицією обвинувачення про те, що подія мала місце в квітні 2015 року. При цьому суд зауважує, що під час безпосереднього допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 чітко ствердив про те, що події мали місце в квітні 2014 року.

Аналогічні доводи суд викладає щодо протоколу допиту слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_49 від 04.02.2017 малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що близько 2 років тому, в кінці весни або на початку літа мали місце події, описані в обвинувальному акті. Вказаний свідок аналогічно в судовому засіданні зазначив про те, що події мали місце в квітні 2014 року.

Покаазання надані під час допиту старшим слідчим Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 17.02.2017, свідок ОСОБА_12 категорично заперечив в судовому засіданні, вказавши, що події мали місце в квітні 2014 року. При цьому суд зауважує, що покладення вказаного письмового доказу в основу судового рішення, суперечить принципу безпосереднього дослідження доказів.

Ухвала слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2020, протокол тимчасового доступу до речей і документів слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_89 від 07.02.2020, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 07.02.2020 є процесуальними джерелами доказів і склад кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 не підтверджують.

Висновки суду.
За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає наявність складу кримінального правопорушення в діях бвинуваченого, і версія сторони обвинувачення про те, що події, про які вказано в обвинувальному акті мали місце у 2015 році спростовуються доводами сторони захисту та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, судом встановлено, що на час вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України, тобто 16-річного віку.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 (п. 18,19), суд при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч.3 зазначеної статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Так в судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відповідальності за ч. 1 ст.289 КК України підлягала винна особа, котра досягла 16-річного віку. На час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, останній не досяг 16-річного віку.
У справі № 672/1589/17 від 25.06.2020, Верховний суд вказав, що доктриною кримінального права визнається безспірним, що діяння є злочином лише за умови наявності всіх його ознак, тобто елементів складу кримінального правопорушення, до яких належить і суб`єкт злочину.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не є таким з урахуванням закону, суд дійшов висновку про необхідність ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.289 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284, абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Примусові заходи виховного характеру
Відповідно до ст. 40 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини за кожною дитиною, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, обвинувачується або визнається винною в його порушенні, визнано право на таке поводження, що сприяє розвиткові у неї почуття гідності, зміцнює повагу до прав людини та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання корисної ролі в суспільстві.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 499 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.
З огляду на положення ч. 14 ст. 31 КПК України суддя, уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, розглядає, зокрема клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, їх продовження, зміну чи припинення, а також кримінальне провадження в апеляційному чи касаційному порядку щодо перегляду прийнятих із зазначених питань судових рішень згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Під час здійснення досудового розслідування, неповнолітня особа користується всіма правами підозрюваної особи, що визначені ст. 42 КПК України, може їх реалізовувати через свого захисника та законного представника, участь яких є обов`язковою, а процесуальні дії з такою особою повинні проводитись з дотриманням вимог глави 38 та статей 226, 227 КПК України.
Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»), підписаними Україною 29 листопада 1985 року, визначено, що система правосуддя спрямована на забезпечення того, щоб будь-які заходи впливу на неповнолітніх правопорушників були пропорційно відповідними їх особистості та обставинам вчиненого правопорушення. Жодна така особа не може бути вилучена з-під нагляду батьків, частково або повністю, якщо це не виправдано обставинами справи.
Відповідно до положень глави 38 КПК України передбачено додаткові гарантії захисту прав і свобод неповнолітніх, в тому числі обов`язок правоохоронних органів приймати всі міри для з`ясування даних про особу неповнолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, характеристику особи, умови життя і виховання неповнолітнього, обставини, що негативно впливали на його виховання, наявність дорослих підмовників та інших осіб, які втягнули неповнолітнього в злочинну діяльність.
Частина 2 ст. 105 КК України містить перелік примусових заходів виховного характеру, які суд може застосувати до неповнолітнього.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
Основним принципом, яким повинен керуватись суд при обранні виду примусових заходів виховного характеру неповнолітньому, є забезпечення якнайкращих інтересів дитини.
З огляду на вказані обставини, відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 498, 499 КПК України, за результатами досудового розслідування щодо неповнолітньої особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, прокурор, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження, повинен був надіслати до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом, не обвинувальний акт, а затверджене складене слідчим або самостійно складене клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Відповідно, судовий розгляд у такому випадку повинен завершуватись постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
На час вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - квітень 2014 року, неповнолітній ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, на час постановлення вироку - досяг повноліття, внаслідок чого застосування примусових заходів щодо нього є не можливим.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів.
Зважаючи на те, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме відсутня така його обов`язкова ознака як суб`єкт злочину, суд не вдається в оцінку належності та допустимості доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, на які покликається сторона захисту у своєму виступі в судових дебатах з точки зору наявності в діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони кримінального правопорушення та зазначає, що оцінка таких не впливає на суть прийнятого рішення, оскільки ОСОБА_3 виправдовується за відсутності складу кримінального правопорушення, а саме такої його обов`язкової ознаки як суб`єкт злочину.

При цьому суд звертає увагу, що всі докази в судовому засіданні досліджені безпосередньо, однак зважаючи на те, що на момент вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідльність, відсутні підстави для оцінки доказів з точки зору належності, допустимості та достатності, як таких, що підтверджують об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

При цьому суд зауважує, що всі безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази оцінені судом за правилами, встановленими КПК України шодо наявності в діях ОСОБА_3 такої обов`язкової ознаки складу злочину, як суб`єкт злочину і у вироку суду наведено детальні мотиви щодо кожного з доказів.

Тривалість кримінального провадження.
З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.
У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту пред`явлення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включаються й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст.6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд надавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п.1 ст.6 (п.62 рішення від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії»)».
Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність створення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).
Обвинувачений у кримінальній справі розраховує на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст.6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 2.03.2006 у справі «Нахманович проти Росії» та п.71 рішення від 07.12.2006 у справі «Іванов проти України»).
03.07.2017 старший слідчий Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_17 звернулася до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, на підставі ст.ст.49,106 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 22.02.2022, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 щодо ОСОБА_3 скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України в суді першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2022 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

Суд забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону. Судовий розгляд вказаного кримінального провадження даним складом суду тривав вісім місяців, судом, за клопотанням сторін кримінального провадження досліджено всі докази, подані сторонами, жодного разу судове засідання не було відкладено, без наявності для цього, передбачених законом підстав.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Речові докази.При ухваленні вироку, керуючись положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України, суд має вирішити питання про долю документів, які були надані сторонами і долучені до матеріалів судової справи.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, передані потерпілому на відповідальне зберігання повинні бути повернуті потерпілому.

Рішення щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу (ст. ст. 124, 368 КПК України) при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Враховуючи ухвалення виправдувального вироку, витрати, пов`язані із проведенням експертизи, слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов ОСОБА_41 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду

Запобіжні заходи не застосовувались. Захід забезпечення у виді арешту майна не застосовувався. Спеціальна конфіскація не застосовується.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.289 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284, абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000208 від 04.02.2017.
Цивільний позов ОСОБА_41 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у справі віднести на рахунок держави.

Речові докази: двигун від мотоцикла з маркуванням « НОМЕР_2 », два колеса до мотоцикла, металевий амортизатор темно-зеленого кольору та металеву вагу, рульове кермо до мотоцикла темно-зеленого кольору, від якого відходять тросики темного кольору, фару, болотник темно-зеленого кольору та металевий паливний бачок синього кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 ; диск DVD +R 16x із надписом «15.06.2017р. Михайлик», диск DVD +R 16x із надписом «19.06.2017р. Дубик» - передані суду стороною обвинувачення, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1