ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2982/22 Номер провадження 11-сс/814/271/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора адвокатаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2022 року за №0000704, задоволено клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , і накладено арешт на вилучені 09 листопада 2022 року в ході обшуку по АДРЕСА_1 :

41 колоду деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), які знаходились біля автомобіля «ДАФ», н.з. НОМЕР_1 ;

49 колод деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), які знаходились у напівпричепі «Bodex kis», н.з. НОМЕР_2 ;

31 колоду деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «С», «D»), які знаходились біля приміщення пилорами, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним вище майном.

Вилучені колоди деревини постановлено помістити на зберігання на охоронювану стоянку транспортних засобів по вул. Київській, 2-А у м. Лубни Полтавської обл.

Постановлене рішення про арешт майна слідчий суддя мотивував тим, що названі вище колоди деревини мають істотне значення для кримінального провадження та відповідають критеріям, визначеним ст.ст.98, 170-173 КПК України, у зв`язку з чим з урахуванням обставин справи на даному етапі досудового розслідування підлягають арешту. При цьому, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків від застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, які могли би суттєво позначитись на інтересах інших осіб.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: слідчим необґрунтовано розпочато досудове розслідування за відсутності факту кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України; вилучена деревина має законне походження й придбана ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , яка здійснює підприємницьку діяльність; всупереч вимогам ст.ст.64-2, 171 КПК України з клопотанням про арешт майна (лісопродукції) третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор; застосування згаданого заходу забезпечення кримінального провадження спричиняє зупинення вільного володіння, доступу та використання деревини її власником, надмірного обмеження підприємницької діяльності ОСОБА_8 . Водночас адвокат посилається на постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали з порушенням визначених ч.6 ст.173 КПК України строків та незазначення в резолютивній частині цього судового рішення: конкретних ідентифікуючих ознак переліку майна, на яке накладено арешт; способу інформування заінтересованих третіх осіб ( ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ).

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та підтвердив те, що на даний час проведенням досудового розслідування встановлено місце порубки дерев, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.246 КК України передбачено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно з положеннями п.п.2, 13-16 Інструкції з ведення електронного обліку деревини, затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №621 від 27 вересня 2021 року, ділова деревина - усі круглі і колоті лісоматеріали, окрім деревини дров`яної промислового і непромислового використання та хмизу.

У день заготівлі деревини відповідальні особи заміряють та маркують кожен деревний хлист і сортимент відповідно до розділу 4 ТУ У 16.1-4:2018 «Лісоматеріали круглі. Маркування, сортування, транспортування, приймання, облік та зберігання».

Поколодне маркування здійснюється шляхом набиття бирки на торець кожної колоди, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик сортименту (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина).

Маркування партії лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цієї партії однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина) кожної колоди, що належить до партії лісоматеріалів.

Маркування штабеля лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цього штабеля однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо породи (групи порід), розмірів, обсягу та якісних характеристик штабеля. Інформація щодо ширини, висоти, довжини штабеля заноситься в метрах з точністю до однієї сотої. При цьому ширина штабеля дорівнює довжині лісоматеріалу в штабелі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Лубенським РВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2022 року за №0000704, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом незаконного перевезення та зберігання деревини породи «дуб» (а.п.5).

26 жовтня 2022 року слідчим було проведено обшук на території по вул. Василя Барки, 66 у м. Лубни Полтавської обл., де виявлено: сідловий тягач «DAF», н.з. НОМЕР_3 , прикріплений до нього напівпричіп, н.з. НОМЕР_4 , із повністю навантаженими колодами деревини породи «дуб»; 32 колоди ділової деревини породи «дуб», довжиною 3-3,2 м, діаметром великого розміру, без будь-якого маркування, які знаходились поруч з названим причепом. При цьому, наявні тільки на 2 колодах у причепі бирки містили інформацію щодо сорту, розміру, кількості та об`єму, що не відповідали виявленій у причепі до автомобіля деревині.

09 листопада 2022 року в ході проведеного слідчим обшуку встановлено наявність за названою вище адресою: автомобіля «ДАФ», н.з. НОМЕР_1 , біля якого знаходились 41 колода деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D») без маркування, 31 колоди деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «С», «D») без маркування, які були біля приміщення пилорами, напівпричепа «Bodex kis», н.з. НОМЕР_2 , із 49 колодами деревини породи «дуб» усередині (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), серед яких лише 2 колоди містили маркування у вигляді 2 бирок. Для здійснення цієї слідчої дії, зокрема з метою визначення довжини, діаметру, виду, породи та класу якості виявленої лісопродукції, було залучено спеціалістів: провідного інженера ОЗЛ ДП «Миргородське лісове господарство» ОСОБА_11 і лісничого Вороньківського лісництва ДП «Гадяцьке лісове господарство» ОСОБА_12 , що підтверджується протоколом обшуку від 09 листопада 2022 року, зміст якого та правильність відображених у ньому даних засвідчено підписами 2 понятих і 2 зазначених вище спеціалістів без будь-яких доповнень і зауважень (а.п.21-25).

Водночас перевіркою електронного сервісу походження легальності деревини Державного агентства лісових ресурсів України органом досудового розслідування встановлено, що на вилученій 09 листопада 2020 року в причепі деревині закріплено 2 бирок, які місять інформацію про виписування Полтавським лісовим господарством дров`яної деревини просилового використання, в той час як у причепі знаходилось ділове дерево.

10 листопада 2022 року слідчим визнано речовими доказами вилучені 09 листопада 2022 року 41 колоду деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), 49 колод деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), 31 колоду деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «С», «D»), про що прийнято постанову (а.п.16).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив частково клопотання органу досудового розслідування про арешт вилученого майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на колоди деревини, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені 09 листопада 2022 року 41 колода деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), 49 колод деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «В», «С», «D»), 31 колода деревини породи «дуб» (ділової деревини класу якості «С», «D»), відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як предмет кримінального правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, доводи апелянта не спростовують на даній стадії розслідування відповідність названої вище лісопродукції критеріям, установленим для речових доказів, і є передчасними.

Арешт майна ж з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків пошкодження, знищення, псування, відчуження названих матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на вилучену 09 листопада 2022 року деревину може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з нею ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, та, при цьому, має характер тимчасових обмежень.

У свою чергу, положеннями Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012 року, унормовано відповідальність за зберігання та забезпечення схоронності речових доказів.

Доводи ж адвоката про те, що в порушення вимог КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор, колегія суддів уважає безпідставними.

Так, у силу ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто, зазначена норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України є нормою-дефінцією, яка визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У даному кримінальному провадженні з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , через це клопотання про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України.

Що стосується посилань апелянта, які зводяться до недотримання слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна, то вони є необгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У силу ч.ч.5, 7 ст.115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання слідчого ОСОБА_9 про арешт майна надійшло до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 11 листопада 2022 року, що підтверджується відповідним вхідним штампом (а.п.17). За змістом журналів судових засідань 14 листопада 2022 року слідчий суддя провів судове засідання з розгляду даного клопотання та видалився до нарадчої кімнати, після чого 15 листопада 2022 року проголосив постановлену ухвалу (а.п.33-34).

За таких обставин, ураховуючи, що 13 листопада 2022 року припадало на вихідний день (неділю), то підстави для висновку про недотримання слідчим суддею приписів ч.1 ст.172 КПК України є відсутніми.

Водночас, що стосується посилань апелянта, які зводяться до недотримання слідчим суддею строку постановлення ухвали про арешт майна, то вони не є передбаченою КПК України обставиною для відмови в задоволенні даного клопотання та, як наслідок, для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують наявність підстав і необхідність накладення арешту на вилучені 09 листопада 2022 року колоди деревини, які відповідають встановленим у ст.98 КПК України критеріям.

Усупереч доводам адвоката, резолютивна частина ухвали слідчого судді складена в спосіб, який не перешкоджає її належному виконанню, в тому числі в частині зазначення ознак арештованого майна.

Ураховуючи викладене вище, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику майна чи його представнику звернутись до слідчого судді, суду (в залежності від стадії провадження) з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2022 року про арешт майна без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4