Справа № 163/1168/22
Провадження № 1-кп/163/152/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження №0000149 від 04.07.2022 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підгородне Ковельського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньо-спеціальної освіти, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , перебуваючи з 11 жовтня 2017 року на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним та придатним до проходження військової служби, 28 червня 2022 року отримав під особистий підпис персональну повістку про призов на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, та про явку на 21 годину 29 червня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 , для відправки по мобілізації у складі команди № НОМЕР_1 НЦ для проходження військової служби у Збройних Силах України за мобілізацією. Всупереч приписам ст.65 Конституції України, ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_4 без поважних причин ухилився від призову за мобілізацією і о 21 годині 28 червня 2022 року у пункт збору для відправки для проходження військової служби не з`явився.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що дійсно є військовозобов`язаним і отримав повістку для явки в пункт збору для відправки в Збройні Сили України. Через страх смерті в пункт відправки не з`явився, чим ухилився від призову.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також заявив, що не оспорює і визнає доведеними спосіб, час, місце, мотив вчинення ним кримінального правопорушення та фактичні обставини обвинувачення. Вказав, що основною причиною ухилення від мобілізації є боязливість, а не зрадницькі мотиви.
За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в по-рядку ч.3 ст.349 КПК України і приходить до висновку, що повністю доведено винуватість ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, веде особисте селянське господарство: має дві корови та два коня, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
До обтяжуючих обставин суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Суд також враховує позицію прокурора, який з урахуванням досудової доповіді органу пробації, вважає можливим призначення покарання ОСОБА_4 без реального позбавлення волі.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, що виправлення ОСОБА_4 можливе без обмеження чи позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства чи для окремих осіб.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що основне покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі.
Обвинувачений уперше притягується до кримінальної відповідальності, а за обставинами справи суд вважає, що його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів від відбування покарання його слід звільнити з випробуванням та покладенням встановлених обов`язків.
Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено і суд не вбачає підстав для його застосування з власної ініціативи.
Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази повістку про виклик військовозобов`язаного ОСОБА_4 та розписку про її отримання залишити в матеріалах провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1