Справа № 629/3015/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000090 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного з них, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 квітня 2022 року № 16/0/9-22 територіальну підсудність Лозівського міськрайонного суду Харківської області визначено за Амур-Нижньодніпровськім районним судом міста Дніпропетровська.

15.06.2022 року на підставі ст.35 КПК України, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000090 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного з них, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, розподілено головуючому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки обвинувачені повідомлені про підозру у скоєнні умисного тяжкого злочину, можуть переховуватися від суду.

Обвинувачені та захисники заперечували проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання, змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або заставу, а захисник ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, проти чого прокурор заперечував.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду.

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований обвинуваченим злочин, передбачений частиною 2 ст. 187 КК України, є умисний тяжкий.

Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такий злочин має високий ступень суспільної небезпеки.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого, корисливого, насильницького злочину проти власності, за який, у разі доведеності вини, кожному з них може загрожувати покарання від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду такими ознаками є тяжкість та велика суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим переховування обвинувачених, ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кожного з обвинувачених повідомлено про підозру у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 314, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, кожному з них, строк тримання під вартою до 11 березня 2023 року включно, без визначення застави.

Відмовити в задоволенні клопотання: захиснику ОСОБА_7 - про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт; захиснику ОСОБА_6 - про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або заставу.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим, - начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1