КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем захисника ОСОБА_6 , кримінальне провадження №0001022 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поліське Поліського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та закрито щодо неї кримінальне провадження № 0001022 у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у ОСОБА_7 _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3106/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_1

судимість за попереднє кримінальне правопорушення є погашеною, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, втратив правове значення, та її слід вважати, особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, у скоєнні якого обвинувачена щиро розкаялася. При цьому обвинувачена має початкову загальну освіту, навчалася 5 класів у загальноосвітній школі, потребує проведення виховних бесід щодо розвитку навичок критичного та проактивного мислення, тому в силу вищевказаних обставин легковажно поставилася до вироку суду, так як не усвідомлювала у повному обсязі правових наслідків для себе, і лише після розпочатого нового кримінального провадження повністю усвідомила ступінь своєї вини та вжила заходів по усуненню наслідків проступку, відбувши покарання, призначене їй за попереднє кримінально каране діяння,.

Таким чином, хоча сам по собі кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, вчинення якого тісно пов`язане з відбуванням покарання за попереднє кримінально каране діяння, продовжує характеризуватися певною суспільною небезпечністю в державі, однак обвинуваченою ОСОБА_7 були вчинені активні дії, направлені на усунення наслідків, які настали від його вчинення, що вказує на відсутність ризику (можливості) вчинення обвинуваченою нового тотожного або однорідного злочину, тому вона перестала бути суспільно небезпечною особою та може бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження щодо неї слід закрити.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, вважаючи ухвалу суду незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції послався лише на те, що обвинувачена в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має початкову загальну освіту, навчалася 5 класів у загальноосвітній школі та щиро розкаялася у скоєному.

Проте, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції в своїй ухвалі не зробив комплексного аналізу обстановки життєдіяльності ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення та не навів належного обґрунтування свого висновку про те, яким чином сімейний стан обвинуваченої, який залишився незмінним з часу вчинення кримінального правопорушення, вплинув на її поведінку, що вона перестала бути суспільно небезпечною, і зробив маловірогідною можливість вчинення нею в подальшому нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення.

За таких обставин, вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового та передчасного висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, тобто на підставі ст. 48 КК України, а відтак, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягало у застосуванні закону, який не підлягав застосуванню.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи обізнаною через свого захисника ОСОБА_6 про перебування на розгляді в апеляційному суді апеляційної скарги прокурора у провадженні, до суду апеляційної інстанції не з`явилася, ігнорує направлені судом на її адресу повістки, які повертаються за закінченням терміну зберігання, і зокрема повернулась повістка про виклик ОСОБА_7 у судове засідання на 27 жовтня 2022 року, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавала, що свідчить про свідоме небажання обвинуваченої брати участь в апеляційному розгляді, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що її неявка не перешкоджає проведенню розгляду, адже її участь не є обов`язковою, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі, а за участі її захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисника ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

До спеціальної підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України належить зміна обстановки, що може проявлятись або у втраті суспільної небезпечності діяння або втраті суспільної небезпечності особою. Пленум Верховного Суду України в постанові від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» розрізняє зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення кримінального правопорушення та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного кримінального правопорушення, а й подібних йому діянь.

Для визнання такої підстави, як втрата особою суспільної небезпечності, необхідні такі зміни в її особистості, які вказують, що в майбутньому вона не зможе бути суспільно небезпечною, тобто не зможе заподіяти шкоду суспільним відносинам, що охороняються Законом про кримінальну відповідальність.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки суд обов`язково повинен встановити усі обставини, що вказують на втрату суспільної небезпечності особи або її діяння. Такий вид звільнення є правом суду, а не обов`язком, який вирішує питання про застосування ст. 48 КК України у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу забороненого КК діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції цих вимог закону України про кримінальну відповідальність дотримано.

Як убачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за наступних обставин.

12.03.2021 року ОСОБА_7 вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Вказаний вирок набрав законної сили 12.04.2021 року.

Пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі по тексту - Кодекс) передбачено, що покарання у виді громадських робі відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу.

Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

19.04.2021 на виконання до Білоцерківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області надійшло розпорядження та вирок відносно засудженої ОСОБА_7 .

05.05.2021 року ОСОБА_7 було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, та вручено направлення за №32/2/3520-21 до комунальної установи Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою місто Біла Церква», м. Біла Церква вул. Андрія Шептицького, 2, для відпрацювання громадських робіт з 06.05.2021 року. Засудженій ОСОБА_7 належним чином роз`яснений зміст ст. 36-40 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, про що остання надала письмову підписку.

05.05.2021 року в Білоцерківському МРВ з питань пробації ОСОБА_7 було роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, також роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України а саме: вона зобов`язана додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, про що остання дала письмову підписку.

Згідно наказу КУ БМР «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» № 18 від 06.05.2021, ОСОБА_7 прийнята для виконання робіт по очищенню об`єктів благоустрою м. Біла Церква від розклеєної несанкціонованої реклами/об`яви, оголошення, для відбування покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, з режимом роботи до чотирьох годин на день, згідно з графіком роботи з 06.05.2021 по 31.05.2021 та відповідно з якими ОСОБА_7 була ознайомлена під підпис.

Згідно повідомлень від КУ БМР «Інспекція з благоустрою м. Біла Церква», до Білоцерківського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_7 07.05.2021, 11.05.2021, 12.05.2021, 13.05.2021, 14.05.2021, 18.05.2021, 19.05.2021, 20.05.2021, 21.05.2021, 21.05.2021, 25.05.2021, 26.05.2021, 27.05.2021, 28.05.2021 умисно не з`явилась на відпрацювання громадських робіт, згідно складеного графіку.

На підставі ч. 3 ст. 40 КВК України ОСОБА_7 допустила порушення порядку та умов відбування покарання, що виразилось в невиході більше двох разів протягом місяця до об`єкту відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин, в кількості 200 годин громадських робіт та з 07.05.2021 не відбуває покарання по теперішній час.

Отже, з 07 травня 2021 року по теперішній час, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування покарання, жодного разу не прибула для відбування покарання у вигляді громадських робіт без поважних причин.

Тим самим, ОСОБА_7 , ухиляючись від відбування громадських робіт, які їй було призначено відповідно до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2021 року, не відпрацювала 200 годин громадських робіт.

За результатами розгляду клопотання захисника, суд першої інстанції ухвалою від 15 липня 2022 року звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закрив щодо неї кримінальне провадження № 0001022.

Як на зміну обстановки, внаслідок якої ОСОБА_7 перестала бути суспільно небезпечною особою, суд першої інстанції у своєму рішенні послався на те, що вчинення обвинуваченою кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тісно пов`язане з відбуванням покарання за попереднє кримінально каране діяння. Між тим, обвинувачена в ході розпочатого відносно неї нового кримінального провадження за скоєння кримінального проступку щиро розкаялася у скоєному, і як наслідок прокурором було встановлено, що у справі має місце обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті.

Крім того, суд врахував матеріали судового провадження, зокрема досудову доповідь та дані щодо особи обвинуваченої, з яких вбачається, що ОСОБА_7 має початкову загальну освіту, навчалася 5 класів у загальноосвітній школі, потребує проведення виховних бесід щодо розвитку навичок критичного та проактивного мислення, тому в силу вищевказаних обставин легковажно поставилася до вироку суду, оскільки не усвідомлювала у повному обсязі правових наслідків для себе, та лише після розпочатого нового кримінального провадження повністю усвідомила ступінь своєї вини та вжила заходів по усуненню наслідків вчиненого проступку, відбувши покарання у виді 200 годин громадських робіт повністю, у зв`язку з чим 20.06.2022 знята з обліку. Та, оскільки судимість за попереднє кримінальне правопорушення є погашеною, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, втратив правове значення, тому обвинувачена вважається такою, що не має судимості, та вважається, особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок.

Отже, хоча сам по собі кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, продовжує характеризуватися певною суспільною небезпечністю в державі, однак обвинуваченою було вчинено активні дії, направлені на усунення наслідків, які настали від його вчинення, і вона повністю відбула покарання за попереднє кримінально каране діяння, а вищевказане, на думку колегії суддів, свідчить про те, що обвинувачена на теперішній час дійсно втратила свою суспільну небезпечність, і вищевказані дії обвинуваченої вказують на відсутність ризику (можливості) вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину.

Крім того, важливим аспектом, який додатково свідчить про зміну обстановки, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 перестала бути суспільно небезпечною особою, є її щире каяття, сумлінна поведінка протягом тривалого часу після вчинення нею кримінального проступку, визнання вини у вчиненому та сприяння слідству у встановлені істини у справі.

Таким чином, доводи прокурора про те, що ухвала суду є невмотивованою, колегія вважає безпідставними, і до того ж, прокурор не навів жодної обставини, яка б ставила під сумнів виключно позитивні відомості про особу обвинуваченої.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду щодо прийнятого рішення, не встановлено.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, та закриття кримінального провадження щодо останньої в порядку ч. 3 ст. 285 КПК України, а тому доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки та закриття щодо неї кримінального провадження є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та закрито щодо неї кримінальне провадження № 0001022 у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3