Справа № 502/523/23
УХВАЛА

06 квітня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу

у вигляді домашнього арешту

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № № 0000504 від 22.03.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні з розгляду відповідного обвинувального акта прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилятись від виконання процесуальних рішень, незаконного впливати на свідків і експерта, а також перешкоджати встановленню істини у справі, що з урахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, свідчить, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши заявлене прокурором клопотання та думку інших учасників судового провадження, проаналізувавши відповідні положення діючого законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Отже з урахуванням системного тлумачення положень діючої редакції ч. 3 ст. 315 КПК України з урахуванням положень ст. 331 КПК України та глави 18 КПК України, прокурор вправі під час підготовчого судового засідання звертатись до суду з клопотанням про продовження обраного на стадії досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а суд зобов`язаний розглянути таке клопотання по суті та ухвалити за наслідками розгляду такого клопотання відповідне рішення з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Формальне зазначення прокурором у клопотанні прохання обрати, а не продовжити запобіжний захід обвинуваченому, на переконання суду, не є перешкодою для розгляду відповідного клопотання по суті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, серед іншого, запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено в ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, на підставі ухвали слідчого судді від 07.02.2023 р., під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим відповідного кримінального правопорушення встановлена слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу та не може бути перевірена судом до ухвалення у даному кримінальному провадженні відповідного вироку за наслідками судового розгляду.

Також судом встановлено, що ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків і експерта, а також вчинення іншого кримінального правопорушення нічим не підтверджені.

Разом з тим, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим, на переконання суду, вказана обставина свідчить про існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення обвинуваченим, а також існування можливості переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зі встановленням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків з метою запобігання відповідних ризиків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 196, 315, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 23:00 до 05:00 наступної доби, - відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - строком на 2 місяці, а саме - до 06.06.2023 р. включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України протягом дії відповідного запобіжного заходу покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1/ прибувати за першою вимогою до суду; 2/ повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала припиняє свою дію після 06.06.2023 р.

Контроль за виконанням ухвали обвинуваченим покласти на ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1