Справа № 755/1354/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000661 від 26.09.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, військовослужбовця, розлученого, який має на утриманні сина, 2013 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

24.08.2022 року близько 15 години 45 хвилин ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, перебуваючи у кімнаті відпочинку на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок беззастережної покори начальнику, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 29, 30, 31, 125, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, достовірно знаючи, що командир відділення стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 є його безпосереднім начальником, діючи з прямим умислом, порушуючи встановлений Статутом порядок взаємовідносин між підлеглим та начальницьким складом, з мотивів невдоволення від отриманого зауваження від командира ОСОБА_5 щодо виявлення та фіксації вчиненого солдатом ОСОБА_3 порушення службової дисципліни, в умовах воєнного стану, дістав ніж та наніс ОСОБА_5 дві різані рани в області голови, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро покаявся та показав, що дійсно 24.08.2022 року приблизно о 15 годині 45 хвилин він, будучи військовослужбовцем, перебував у кімнаті відпочинку на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої, після чого у нього виник конфлікт зі своїм безпосереднім (на той час) начальником ОСОБА_5 , в ході якого він ( ОСОБА_3 ) дістав з сумки ніж та правою рукою наніс два удари в область голови ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження. Після конфлікту вони владнали відносини між собою, потиснули руки, а тому ОСОБА_3 вважав, що конфлікт між ними вичерпано. На даний час він примирився зі ОСОБА_5 та він не має до обвинуваченого жодних претензій. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив свій вчинок тим, що після поранення та курсу реабілітації приймав лікарські засоби, водночас у напередодні події вжив алкогольний напій, що викликало неочікувану реакцію його організму та неконтрольовану агресію, внаслідок чого і наніс указані тілесні ушкодження своєму командиру. Він дуже жалкує про вчинене, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та запевнив суд у тому, що вказана поведінка не повториться та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки бажає надалі продовжувати службу в ЗСУ та боронити країну від агресора.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заподіянні тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який добровільно вступив до ЗСУ, розлучений, має на утриманні малолітнього сина, під час несення служби зарекомендував себе з позитивного боку, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я, а саме проходження реабілітації у зв`язку з отриманням травми під час несення служби у ЗСУ.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільна мобілізація до ЗСУ з метою захисту України від збройної агресії російської федерації.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, продовжує службу на захисті України від збройної агресії, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, який набрав чинності 27 січня 2023 року, не має зворотної дії у часі, зважаючи на дату вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 24.08.2022 року, а тому суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Також необхідно вирішити питання, що стосується майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1998 гривень за проведення судової експертизи № 042-1249-2022 від 20.10.2022 року.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року, а саме ніж з чорною рукояткою, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме ніж з чорною рукояткою, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: