Провадження № 1-кс/344/5370/22
У Х В А Л А

23 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2022 році особи Виробничо-Комерційного підприємства «Житлобуд», під приводом продажу нерухомого майна на умовах пайової участі (житлових квартир), що по АДРЕСА_1 , шахрайським способом шляхом обману заволоділи грошовими коштами, чим завдали Міністерству оборони України матеріальної шкоди. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між Виробничо-Комерційним підприємством «Житлобуд» в особі директора ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі начальника Головного управління майна та ресурсів ОСОБА_5 , 07.12.2021 укладено договір № 503/33/463/ПЖ про придбання житла на умовах пайової участі, згідно яким ВКП «Житлобуд» зобов`язано передати Міністерству оборони України 15 однокімнатних квартир у новобудові за адресою: АДРЕСА_1 (кількістю і адреси квартир були чітко узгоджені сторонами у договорі). Міністерством оборони України за договором №503/33/463/ПЖ від 07.12.2021 здійснено попередню оплату в сумі 3 258 821,00 грн. Відповідно до адресного переліку, який є невід`ємним додатком до Договору № 503/33/463/ПЖ (додаток до договору від 07.12.2021 № 2), Забудовник зобов`язаний передати до Міноборони з подальшою реєстрацією права власності наступні квартири: 2, 3, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 . В подальшому, 22.12.2021 між Виробничо-Комерційним підприємством «Житлобуд» в особі директора ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі начальника Головного управління майна та ресурсів ОСОБА_5 було укладено ще один договір № 503/33/590/ПЖ про придбання житла на умовах пайової участі, згідно яким ВКП «Житлобуд» зобов`язано передати Міністерству оборони України 15 однокімнатних квартир у новобудові за адресою: АДРЕСА_1 (кількістю і адреси квартир були чітко узгоджені сторонами у договорі). Міністерством оборони України за договором №503/33/590/ПЖ від 22.12.2021 здійснено попередню оплату в сумі 3 456 503,00 грн. Відповідно до адресного переліку, який є невід`ємним додатком до Договору № 503/33/590/ПЖ (додаток до договору від 22.12.2021 № 2), Забудовник зобов`язаний передати до Міноборони з подальшою реєстрацією права власності наступні квартири: 1, 4, АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 . Надалі, 20.07.2022 між Виробничо-Комерційним підприємством «Житлобуд» в особі директора ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі начальника Головного управління майна та ресурсів ОСОБА_5 укладено Додаткову угоду № 1 до договору на придбання житла на умовах пайової участі № 503/33/463/ПЖ від 07.12.2021, згідно якої предметом договору є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме 15 квартир у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до уточненого адресного переліку квартир Додаток № 2 до договору), які забудовник зобов`язується передати а пайовик оплатити у порядку і строки визначені договором. Пунктом 5.1. Додаткової угоди від 20.07.2022 передбачено, що забудовник зобов`язується ввести житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в експлуатацію та передати Пайовику квартири 2, АДРЕСА_28 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_29 у стані, визначеному умовам Розділу 2 Договору, а саме до 12.10.2022. Відповідно до п. 5.3 Додаткової угоди, оформлення право власності на квартири за Державою в особі Міністерства оборони України, здійснюється забудовником за власний рахунок до 27 жовтня 2022 року. Також, 20.07.2022 між Виробничо-Комерційним підприємством «Житлобуд» в особі директора ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі начальника Головного управління майна та ресурсів ОСОБА_5 укладено Додаткову угоду № 1 до договору на придбання житла на умовах пайової участі № 503/33/590/ПЖ від 22.12.2021, згідно якої предметом договору є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме 15 квартир у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до уточненого адресного переліку квартир Додаток № 2 до договору), які забудовник зобов`язується передати а пайовик оплатити у порядку і строки визначені договором. Пунктом 5.1. Додаткової угоди від 20.07.2022 передбачено, що забудовник зобов`язується ввести житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в експлуатацію та передати Пайовику квартири АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_32 у стані, визначеному умовам Розділу 2 Договору, а саме до 12.10.2022. Відповідно до п. 5.3. Додаткової угоди, оформлення права власності на квартири за Державою в особі Міністерства оборони України, здійснюється забудовником за власний рахунок до 27 жовтня 2022 року. Однак в період серпня-грудня 2022 року, особи ВКП «Житлобуд» вводячи в оману Міністерство оборони України шляхом створення хибної уявної думки про належне виконання з їх боку умов договорів, здійснили реєстрацію права власності та продаж квартир, які мали перейти у власність Міністерства оборони України, шляхом реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третіми особами та подальше їх відчуження. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджено, що фізична особа ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2022, набула право власності на квартиру АДРЕСА_33 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджено, що фізична особа ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2022, набула право власності на квартиру АДРЕСА_34 , кадастровий номер: :11:001:0073. Квартира № 8 продана 15.09.2022 фізичній особі ОСОБА_8 , квартира АДРЕСА_23 продана 01.08.2022 фізичній особі ОСОБА_9 . Окрім цього, право власності на квартири АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_24 вже оформлено за юридичною особою ВКП «Житлобуд» в особі директора ОСОБА_4 . З метою запобігання можливості відчуження, пошкодження, псування, перетворення майна квартири АДРЕСА_35 в такому стані, в якому вона є на даний час, оскільки є доказом вчинення шахрайських дій з боку осіб ВКП «Житлобуд», що доказуються у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно із забороною його користування, розпорядження та відчуження. Квартиру АДРЕСА_36 у кримінальному провадженні визнано речовим доказом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_37 є ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 в розмірі 1 частки.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №318138604 від 20.12.2022 власником квартири АДРЕСА_36 , є ОСОБА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 080.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 20.12.2022 об`єкти - житлові квартири АДРЕСА_38 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №000392.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, стаття 190 ЦК України визначає, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст.7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У порушення вимог пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна, з огляду на те, що метою його застосування є збереження речових доказів, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З клопотання та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту.

Таким чином, слідчим не обгрунтовано належними правовими підставами накладення арешту на вказану квартиру.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1