Дата документу 09.01.2023
Справа № 334/8344/21
Провадження № 1-кп/334/234/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючогосудді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
захисниківадвоката ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, з вищою освітою, який працює у Запорізькій митниці Держмитслужби, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2021 року після здійснення автоматизованого розподілу справ в провадження судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000153 від 25.08.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

10.12.2021 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000213 від 23.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Справі присвоєно судовий номер 334/9627/21 (провадження 1-кп/334/936/21).

Ухвалою суду від 11.02.2022 кримінальне провадження справа 334/8344/21 провадження 1-кп/334/894/21 на підставі обвинувального акту №0000153 від 25.08.2020 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та кримінальне провадження справа №334/9627/21 провадження №1-кп/334/936/21 на підставі обвинувального акту №0000213 від 23.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України об`єднані в одне провадження.

28.01.2022 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000221 від 30.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Справі присвоєно судовий номер 334/529/22 (провадження 1-кп/334/442/22).

Ухвалою суду від 24.05.2022 об`єднано кримінальне провадження справа 334/8344/21 провадження 1-кп/334/894/21 (на підставі обвинувального акту №0000153 від 25.08.2020 та на підставі обвинувального акту №0000213 від 23.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України) та кримінальне провадження справа №334/529/22 провадження №1-кп/334/529/22 на підставі обвинувального акту №0000221 від 30.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в одне провадження; присвоєно справі загальний номер: справа №334/8344/21; призначено в об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.05.2022 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України (на підставі обвинувальних актів № 0000153 від 25.08.2020, № 0000213 від 23.09.2021, № 0000221 від 30.09.2021) призначено до судового розгляду.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 , звернувшись до суду з відповідним письмовим клопотанням. В обґрунтування заявленого відводу захисник зазначає, що за правилами підслідності досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось слідчими органу державного бюро розслідувань, нагляд за додержанням законів якими здійснює Генеральний прокурор безпосередньо та через уповноважених ним прокурорів. Вважає, що в даному випадку, у зв`язку з відсутністю відповідного доручення Генерального прокурора, включення в групу прокурора окружної прокуратури суперечить вимогам ст. 29 ЗУ «Про державне бюро розслідувань» та підпункту 2 пункту 7 Наказу Генерального прокурора № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», оскільки вони не є прокурорами структурних підрозділів, які здійснюють нагляд за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань, яким в даному випадку є Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури. Більш того, сторона захисту вважає, що з огляду на вимоги вказаного Наказу Генерального прокурора, розподілом обов`язків прокурорів окружної прокуратури не можуть бути встановлені обов`язки з процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення, передбачені для прокурорів самостійного структурного підрозділу обласної прокуратури певної компетенції. 3 огляду на викладене, з метою забезпечення та дотримання принципів верховенства права; законності та правосуддя, з метою уникнення сумнівів в неупередженості прокурора під час судового провадження, зважаючи на положення п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, просить відвести прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3

Прокурор ОСОБА_3 , заперечуючи проти задоволення заяви про відвід, вказував, що перелічені стороною захисту аргументи не можуть бути розцінені судом, як факти, які дають підстави стверджувати, що прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 є упередженим у справі № 334/8344/21 оскільки керівником обласної прокуратури вирішено питання про відрядження прокурора Шевченківської прокуратури ОСОБА_3 до першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури, про що видані відповідні Накази. Крім того прокурора ОСОБА_3 включено до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, про що прокурором в матеріали справи надано відповідну постанову.

Отже, ураховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для відводу прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 заяву захисника ОСОБА_4 підтримали, просили її задовольнити.

Представник потерпілого поклав вирішення питання про відвід на розсуд суду.

Заслухавши обвинуваченого, захисників, представника потерпілого, думку прокурора, суд доходить наступних висновків.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК), тобто в будь-якому випадку презумується неупередженість, аж доки не буде надано належних доказів існування обставин, які викликали б обґрунтовані сумніви в такому.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), неупередженість повинна визначатись на підставі суб`єктивного критерію (поведінка прокурора чи детектива, яка надає можливість встановити, чи мав такий у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість), а також на підставі об`єктивного критерію (чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність детектив).

Пунктом 15 частини 1 статті 3 КПК визначено, що прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 статті 36 КПК, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Частиною 1 статті 36 КПК визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Частина 2 статті 36 визначає повноваження прокурора щодо здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, й зокрема прокурор уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих (пункт 7) .

Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні , якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно із положеннями ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язковість винесення керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, її відповідність вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, щодо підписання службовою особою, яка її прийняла, та долучення постанови до матеріалів кримінального провадження для підтвердження факту наявності повноважень.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснювалось групою прокурорів першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної. У кримінальних провадженнях № 0000153 від 25.08.2020, № 0000213 від 23.09.2021, № 0000221 від 30.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 367 КК України постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 призначено групу прокурорів, до складу якої залучено прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якого для забезпечення безперебійної та ефективної роботи, відряджено до першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури.

Так, сторона захисту посилається, як на підставу відводу, що прокурор ОСОБА_3 є не уповноваженим прокурором у даному кримінальному провадженні.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що старший групи прокурорів - прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 відряджений до Офісу Генерального прокурора.

Суду надано постанову заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 про призначення групи прокурорів, до складу якої залучено прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах даного кримінального провадження наявні документи, якими визначено прокурора (групу прокурорів), які здійснюють повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, що підписані уповноваженою на те особою, в рамках визначеної підслідності даного кримінального провадження.

Суд наголошує на тому, що положення чинного КПК України не містять такої підстави для відводу прокурора, як неповноважний прокурор, і, відповідно, це не може бути розцінено як упередженість прокурора.

З огляду на вищевикладене, не наведення належних обґрунтувань стороною захисту щодо існування обґрунтованих сумнівів в неупередженості прокурора, суд вважає за необхідне в задоволені заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора відмовити, оскільки в діях останнього суд не вбачає обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості або інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, наявність яких перешкоджає йому брати участь у кримінальному проваджені.

Керуючись ст.ст. 37, 77, 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні відводу прокурору ОСОБА_3 , заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1