Справа № 202/9964/22
Провадження № 1-кс/202/5701/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
01 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням прокурора Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000619 від 22.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт металевий возик на двох колесах складний з резиновою рукояткою, 7 фрагментів чавунних труб довжиною 2,4 м, 1,38 м, 1,28 м, 1,22 м, 1,13 м, 95 см, та 1,40 м, загальна вага яких склала 133,345 кг, передавши на відповідальне зберігання Управлінню освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз наведених норми свідчить, що, накладаючи арешт, слідчий суддя повинен в своїй ухвалі зазначити конкретну підставу арешту, що передбачена у частині 2 статті 170 КПК України.

Крім того, арешт може бути накладений не на будь-яке майно, а щодо якого доведено існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Накладаючи арешт, слідчий суддя повинен зазначити в своїй ухвалі конкретний вид арешту, який застосовується як-то заборона відчуження, обмеження розпоряджатися або користуватися майном.

При цьому з огляду на засади кримінального провадження, зокрема диспозитивність кримінального процесу, слідчий суддя під час вирішення питання про арешт майна має перевірити саме наявність підстав для арешту, на які посилається слідчий чи прокурор, а також необхідність застосування конкретного виду заборони, про які ставить питання слідчий чи прокурор у клопотанні, а не визначати їх самостійно.

Частиною другою статті 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.

Зокрема, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В даному випадку клопотання прокурора про арешт майна вимогам закону не відповідає, оскільки не містить зазначення та обґрунтування конкретних ризиків, для запобігання яким вилучені речі підлягають арешту (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо).

Клопотання в цій частині зводиться до цитування норм КПК України.

Також у клопотанні не зазначено заборону, яку прокурор просить застосувати: заборона відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищенаведене, клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000619 від 22.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1