ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 749/1096/20

провадження № 51-1735км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_6 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тихоновичі Сновського району Чернігівської області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 16 серпня 2021 року за ч. 2

ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07 грудня

2021 року ОСОБА_6 засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а за сукупністю злочинів на підставі ч. 4

ст. 70 КК остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 в доход держави 980,70 грн процесуальних витрат.

Вироком установлено, що 22 серпня 2020 року близько 02:00 ОСОБА_6 проник на територію домогосподарства ОСОБА_7 , що на

АДРЕСА_2 , а звідти до будинку, де скориставшись тим, що мешканці спали, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Doogee» Х7 Pro вартістю 522,50 грн, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 24 серпня 2020 року близько 12:00 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_3 , з передпокою таємно викрав велосипед марки «Fischer Basik Line» вартістю 2501,50 грн, який належав ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

За змістом касаційної скарги засуджений порушує питання про скасування судових рішень. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилаючись на неповноту досудового розслідування та судового розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зазначає, що його необґрунтовано засуджено у вчиненні крадіжок майна. Стверджує, що телефон не крав, а велосипед взяв з дозволу ОСОБА_9 . Вказує й на те, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Також звертає увагу на застосування до нього з боку працівників поліції недозволених методів ведення слідства.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а судові рішення щодо ОСОБА_6 мають бути залишені без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

При цьому за правилами ч. 1 зазначеної нормисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, неповнота та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (про що йдеться в касаційній скарзі засудженого) з огляду на наведені вимоги закону не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Перевіряючи правильність судових рішень, постановлених щодо

ОСОБА_6 , з огляду на наведені вимоги закону колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку. Отже, ухвала апеляційного суду має відповідати вимогам ст. 370 КПК.

Крім того, відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути проаналізовані всі доводи апеляції, на кожен з яких надано вичерпну відповідь та наведено детальні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду зазначаються підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Разом із тим, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою останнього, апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком місцевого суду та вважаючи, що його необґрунтовано засуджено, подав апеляційну скаргу, в якій, окрім іншого, звертав увагу на застосування до нього під час досудового розслідування недозволених методів ведення слідства. Зокрема, засуджений вказував на те, що працівники поліції чинили на нього тиск та зламали ребро, щоб він давав необхідні їм показання, із цього приводу він звертався до лікаря. Крім того, як убачається з вироку, в судовому засіданні місцевого суду

ОСОБА_6 повідомляв, що його поведінка під час слідчого експерименту, де він визнав свою вину та повідомив про обставини ним вчиненого, була обумовлена тим, що в нього були зламані ребра.

Твердження ОСОБА_6 стосовно застосування до нього недозволених методів з боку працівників правоохоронних органів апеляційний суд хоча і навів у мотивувальній частині ухвали, проте залишив їх поза увагою, не забезпечив проведення відповідної перевірки та не дав на них вичерпної відповіді.

Водночас, погоджуючись з висновками місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок чужого майна та залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд, зокрема, послався на досліджені місцевим судом протоколи, складені за результатами проведення слідчих дій за участю ОСОБА_6 - оглядів місця події, слідчого експерименту. Тоді як перевірка таких його доводів мала вирішальне значення для оцінки протоколів слідчих дій (зокрема слідчого експерименту), як доказів на предмет допустимості в цьому кримінальному провадженні.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що непроведення належної перевірки доводів засудженого стосовно застосування недозволених методів ведення слідства шляхом офіційного розслідування, є неприпустимим (постанови Верховного Суду у справах: № 183/4423/16, провадження № 51-5936км19; № 569/3673/17, провадження № 51-338км19;

№ 185/785/17, провадження № 51-2246км20; № 754/12449/20, провадження

№ 51-2660км22).

Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

Таким чином, забезпечення перевірки доводів засудженого ОСОБА_6 про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, що не було дотримано судом апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 .

За таких обставин вважати ухвалу апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, немає підстав.

Оскільки допущені апеляційним судом порушення в контексті ст. 412 КПК є істотними, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, належним чином розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ухвалити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Доводи засудженого у касаційній скарзі стосовно його необґрунтованого засудження, аналогічні доводам його апеляційної скарги, які мають бути перевірні під час нового розгляду справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Ураховуючи приписи ч. 3 ст. 433 КПК, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду із урахуванням ухваленого обвинувального вироку місцевого суду, колегія суддів вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3