Березівський районний суд Одеської області
13.12.2022
Справа № 494/1114/19
Провадження № 1-кп/494/47/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2022 року м. Березівка
Суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінальних проваджень щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.152 КК України та ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені судді Березівського районного суду Одеської області перебуває на розгляді об`єднані матеріали кримінальних проваджень щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.152 КК України та ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 12.01.2022 року, у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_5 , та після повторного автоматизованого розподілу між суддями визначено суддю ОСОБА_1 , та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні 13.12.2021 року зазначив про можливість призначення вказаного обвинувального акту до судового розгляду. Водночас, ОСОБА_4 вказав, що справу можливо призначити до судового розгляду, однак обвинувальні акти складено не вірно.

Потерпіла ОСОБА_6 згідно даних, які містяться у матеріалах справи померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34). Потерпілий ОСОБА_7 у підготовчі судові засідання не з`явився жодного разу хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про направлення кореспонденції (а.с.74,98,104), а тому розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відбувався за його відсутності.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальні акти з додатками, доходить висновку, що вони на підставі пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України підлягають поверненню прокурору як такі, що не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту…, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Згідно з частиною першою статті 337 КПК України: «Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту…».
При цьому обвинувачення, згідно з пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, « …це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України».
За змістом положень частини четвертої ст. 110 КПК України: «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування».

Щодо обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000160 від 22.05.2019 року у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.152 КК України, то суд вважає зазначити наступне.
Пунктом 3 частиною другою статті 291 КПК України передбачено: «Обвинувальний акт має містити відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я по батькові дата та місце народження, місце проживання, громадянство)».

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України встановлено: «Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди».

Разом з цим, у обвинувальному акті вказано потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, як встановлено вище,- померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34),

Водночас, прокурор затвердив та направив вищевказаний обвинувальний акт до суду 30.09.2019 року, тобто після смерті потерпілої, без встановлення законних правонаступників та визначення їх потерпілими у вищевказаному обвинувальному акті. Які в свою чергу, позбавлені права у даному кримінальному провадженні на представництво ОСОБА_6 , в тому числі щодо можливого відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Не зрозумілим залишається і пункти 31-33 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000160 (а.с.7) щодо повідомлення потерпілому про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження 27.09.2019 року, протоколу надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування 30.09.2019 року (16:10-16-40), повідомлення потерпілого про те, що сторона не володіє речовими доказами 30.09.2019 року, оскільки потерпіла померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та кого саме повідомлено.

Щодо обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000166 від 25.05.2019 року у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, то суд вважає зазначити наступне.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту встановлено: «…18 травня 2019 року приблизно о 01:00 год більш точний час досудовим слідством не встановлений , ОСОБА_4 перебував з дозволу власника на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої з господарем будинку ОСОБА_8 ….»
Проте, в якому саме місце (місто, село, район, область) не вказано, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначити підсудність даного кримінального провадження.
Окрім цього, у обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення вказано, що у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення майна з житла, проте у кого саме не зрозуміло, оскільки «… упевнившись, що його дії залишаються не поміченими для оточуючих, власники домоволодіння відсутні, ОСОБА_9 , умисно, повторно, з корисливих мотивів таємно проник до житла…» та викрав майно на загальну суму 780 гривень вже у ОСОБА_7 , проте як вказано у обвинувальному акті розпивав алкогольні напої з господарем будинку ОСОБА_8 , тобто фактично у іншому домоволодінні.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувальних актів та доданих до них документів, а не результатом дослідження доказів.
Суд не може розглядати такі формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 , оскільки це не узгоджується з вищезазначеними приписами законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини, й порушує право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд таких обвинувальних актів і розглянути їх.
Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що вони в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягають поверненню прокурору.
Щодо тримання під вартою ОСОБА_4 у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», то суд вважає за необхідне етапувати його назад до Одеської виправної колонії 14, в якій останній відбував покарання за іншим вироком.
Керуючись ст. 314, 315, 370 - 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальні акти з додатками у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.152 КК України та ч.3 ст.185 КК України - повернути прокурору Березівської окружної прокуратури Одеської області для усунення недоліків.
Етапувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державної установи «Одеський слідчий ізолятор» до Одеської виправної колонії №14 для подальшого відбуття покарання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 14.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1