Провадження № 1-кп/559/1/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження №0004766 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із вищою освітою, непрацюючої, заміжня, має на утримані одну неповнолітню дитину, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання довічно, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст. 191 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Судовим слідством встановлено, що згідно до тверджень органу досудового розслідування та сторони обвинувачення ОСОБА_3 , будучи матеріально-відповідальною особою, на законних підставах здійснюючи повноваження, щодо майна, яке перебувало у її віданні відповідно до цивільно-правового договору про розповсюдження державних лотерей № 134 від 29 січня 2014 року між ОСОБА_5 та Оператором державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» (ЕДРПОУ 25798170), перебуваючи на робочому місці в приміщенні магазину «Хмільники» в м. Дубно, вул. Грушевського, 174, в період часу з 01.02.2014 по 02.06.2014, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинила привласнення та розтрату матеріальних цінностей (грошових коштів) в сумі 5524 грн. 64 коп., які перебували в її віданні, шляхом незаконного, безпідставного їх відчуження та витрачання на власні потреби, чим заподіяла ТОВ «М.С.Л» майнової шкоди на вказану суму.

Дані твердження органу досудового розслідування та обвинувачення не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані встановленими дійсними обставинами справи в ході судового провадження.

Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала повністю та дала показання про те, що вона, згідно до цивільно правової угоди, укладеної з товариством МСЛ, була прийнята на роботу за посадою оператора з реалізації лотерей, на якій пропрацювала з 01 лютого до 26 червня 2014 року. Коли прийняла обов`язки оператора, менеджером товариства їй було передано лотерейні білети для реалізації, при цьому акт прийняття та передачі щодо кількісного та вартісного визначення матеріальних цінностей відповідальною особою товариства МСЛ не складався та у зв`язку з чим, нею і не підрисувався. Окрім цього, відповідальною особою МСЛ при прийняті її на роботу не було надано реєстру переданих для реалізації лотерей, а також кількісний їх перерахунок не здійснювався. Протягом усього часу зайняття посади оператора, реєстри отриманих для реалізації лотерей для звірки товариством МСЛ їй не надавався. Окрім касового апарату, який нею був отриманий по акту передачі, вона, за відсутності у її розпорядженні будь-яких бугалтерсько-фінансових документів, жодним іншим чином не мала можливості здійснювати контроль та перевірку відповідності кількісного та вартісного визначення переданих товариством МСЛ для реалізації лотерей. Також, за час її роботи товариством МСЛ жодного разу не проводилася взаємозвірка між нею та менеджером. Повернення залишкових нереалізованих лотерей також нічим не було підтверджено, вона їх передала з рук в руки менеджеру на його вимогу. Акт звірки повернених, нереалізованих лотерей, товариством також не складались. Звільнилася з тих підстав, що перейшла працювати на іншу, більш оплачувану роботу. Працюючи оператором, уклала договір про цивільно-правову відповідальність та була матеріально-відповідальною особою. Згідно до особисто поданої заяви 26 червня 2014 року її було звільнено з вищевказаного місця роботи без жодних матеріальних претензій щодо нестачі матеріальних цінностей чи привласнення грошових коштів. Після звільнення в липні-серпні 2014 їй почали телефонувати та висувати претензії про те, що вона винна товариству МСЛ якусь конкретну суму коштів. З нею працювало багато працівників на посаді оператора з реалізації лотерей , дехто з них підписував договір про матеріальну відповідальність, а деякі не підписували. У останніх, що не уклали договір повної матеріальної відповідальності проблем ні під час роботи, ані при звільненні не виникало. Іншим, як і її, хто підписав договір, неодноразово телефонували, погрожували, вимагали повернути кошти. За час роботи з 1 лютого по 26 червня 2014 року за вказівки та погодженням менеджера товариства МСЛ, вона особисто, щомісячно з отриманої готівки з реалізації лотерейних квитків здійснювала оплату у готівковій формі оренди робочого місця та отримувала заробітну плату. При цьому, будь-які документи про оплату оренди чи отримання заробітної плати не складались за вказівкою менеджера. Її робоче місце було у магазині «Хмільники» у м. Дубно, власник якого являвся орендодавцем. Щодо своїх посадових обов`язків оператора МСЛ зазначила, що здійснювала продаж лотерейних білетів. Білети були миттєві, які після реалізації вона здавала, хоча певний час цього не робила, оскільки не знала, так як інструктаж їй ніхто не проводив, тому частину білетів після реалізації та внесення коштів у касу, як використані викидала. Крім того, реалізовувались лотерейні білети і такі, що видавалися через касові апарати. Реалізація нею білетів відбувалася таким, чином, що бажаючі придбати білет вносили кошти і вона видавала їм або миттєву лотерейку, або таку, яка видавалася з касового апарата. В кінці дня вибивався чек з певною сумою коштів за реалізовані білети і ця сума вносилася в банк кожного тижня. Про наявну у неї заборгованість її сказав працівник МСЛ ОСОБА_8 , повідомивши про недоплату коштів, хоча, коли вона працювала протягом чотирьох місяців і коли звільнялася з роботи, таких претензій не було.

Свою вину у розтраті чи привласненні матеріальних цінностей чи грошових коштів повністю заперечила. Свої визнавальні покази, дані на досудовому слідстві пояснила тиском та погрозами зі сторони працівників товариства МСЛ. Просить її виправдати.

Представник потерпілої сторони товариства МСЛ, ОСОБА_9 дав покази про те, що лотереї для реалізації, які були надані особі, що підписала договір про повну матеріальну відповідальність щодо їх передачі оператору не оформлялись документально. Тобто, кількість лотерей, що були надані обвинуваченій і які нею були прийняті, жодним чином не обліковувалося, реєстр переданих лотерей оператору не надавався, акту прийому-передачі також не було. За погодженням з менеджером працівник оператор з реалізації лотерей отримував винагороду. Плата вказаної винагороди ніяк не обліковувалася Погодіна отримувала заробітну плату з доходу готівкою з каси за вказівкою менеджера. При звільненні Погодіної від обов`язків оператора по продажу лотерей, передача залишкових матеріальних цінностей та коштів також не проводилася. Представнику не відомо, на підставі чого був встановлений факт нестачі матеріальних цінностей, які були передані Погодіній, а також, чому не надавався Реєстр лотерей оператору для звірки. Під час роботи Погодіної звірка матеріальних цінностей жодного разу не проводилася. Представник зазначив, що йому не відомо, чи був укладений договір оренди приміщення для оператора ОСОБА_5 . Однак, кошти за оренду сплачувались оператором з продажу. Чому кошти за сплату оренди робочого місця оператора МСЛ не обліковувались товариством ,ому також невідомо.

Свідок ОСОБА_10 дав покази про те, що у 2014 року він був представником товариства «МСЛ» і подавав заяву по факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення. З Погодіною на той час, коли вона працювала, він не зустрічався, на роботу її не приймав та договір з нею не підписував. Так як він був представником вказаного товариства, тому проводив роботу з боржниками. В договорі обвинуваченої були зазначені посадові обов`язки продавця та консультанта, тому Погодіна реалізовувала білети миттєвих лотерей, та білети електронні, виплачувала людям виграші та мала перераховувати грошові кошти за білети на рахунок ТОВ МСЛ, за що отримувала грошову винагороду. Щомісяця обвинувачена продавала білети на певну суму коштів та за відомостями з реєстрів, тримачами яких є товариство МСЛ, під час її діяльності, станом на 26 червня 2014 року вона присвоїла коштів на загальну суму 5524,60 гривень, шляхом неперерахування певної суми коштів з лютого по червень 2014 року на рахунок товариства. Контроль за Погодіною здійснював менеджер ОСОБА_11 . Реєстр лотерей не надавався оператору для звірки. Під час роботи Погодіної акт звірки переданих та реалізованих лотерей жодного разу не проводився.

Фактичні встановленні в судовому засіданні обставини справи.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) згідно до цивільно- правової угоди, укладеної з товариством МСЛ була прийнята на роботу за посадою оператора з реалізації лотерей, на якій пропрацювала з 01 лютого до 26 червня 2014 року.

Менеджером МСЛ ОСОБА_12 , після прийняття ОСОБА_5 на роботу та підписання договору про повну матеріальну відповідальність, останній було проведено передачу лотерейних білетів для реалізації без жодного документального підтвердження такої передачі, щодо їх кількості та вартості. Реєстр переданих ОСОБА_5 для реалізації лотерей, представником товариства МСЛ оператору ОСОБА_5 не надавався, як і акт прийняття-передачі матеріальних цінностей, за винятком касового апарата. ОСОБА_5 здійснювала реалізацію миттєвих та електронних лотерейних квитків через касовий апарат, а отриману готівкову виручку щоденно сплачувала через банківську установу на рахунок товариства МСЛ. Протягом усього часу роботи на посаді оператора з продажу ОСОБА_5 , за погодженням з менеджером, отримував винагороду ( заробітну плату) готівково з виручки за реалізацію лотерей. Плата вказаної винагороди документально не обліковувалась. Окрім цього, за вказівкою менеджера товариства МСЛ ОСОБА_5 здійснювала сплату оренди робочого місця готівково із виручки, за відсутності письмового договору оренди приміщення в магазині «Хмільники», що по вулиці Грушевського міста Дубно. Сплата ОСОБА_5 орендних платежів готівкою із виручки, отриманої з реалізації лотерей, товариством МСЛ не обліковувалась. Під час виконання роботи ОСОБА_5 акт звірки переданих матеріальних цінностей та отриманої виручки товариством МСЛ жодного разу не проводився.При звільненні ОСОБА_5 від обов`язків оператора по продажу лотерей, документальна передача матеріальних цінностей, а також виручених з продажу коштів, які були перераховані на рахунок ТОВ МСЛ, також не проводилася.

За відсутності проведення жодної слідчої дії, а відтак, і здобутих належних і допустимих доказів, висновок органу досудового слідства та обвинувачення щодо винності у привласненні чи розтраті ОСОБА_5 матеріальних цінностей на суму 5524,60 гривень, ґрунтується виключно на наданих стороною потерпілого ТОВ МСЛ реєстрів ( відомостей), переданих матеріальних цінностей у вигляді лотерей для реалізації. При цьому, суд зазначає, що і сам факт передачі, кількості та вартості переданих матеріальних цінностей та їх безпосереднього прийняття ОСОБА_5 , за виключенням касового апарата, не підтверджено жодним документальним доказом.До матеріалів кримінального провадження потерпілою стороною було надано декілька видів відомостей розповсюджувачів лотерейних білетів, проте ні одна із відомостей не підписана ОСОБА_5 .

Статтею 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення,передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути підданою кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Завданням кримінального провадження, у відповідності до ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та свобод, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жодний невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищевказаних вимог Закону орган досудового розслідування та обвинувачення не виконали. Такі твердження суду базуються на наступному.

У відповідності до ст.36, ст.40 КПК України, прокурор та слідчий, в ході провадження досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом та обов`язком проведення гласних та негласних слідчих розшукових дій з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, збиранню та перевірці доказів як і тих, що доводять вину особи у вчиненні правопорушення, так і тих, що виправдовують особу.

Дослідженням матеріалів досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні проведено лише дві слідчих дії, а саме допит представника ТОВ МСЛ, як потерпілої сторони та допит підозрюваної ОСОБА_5 .

В порушення вимог кримінально-процесуального законодавства в частині законності збирання доказів та долучення їх до матеріалів провадження на аркуші провадження 10 наявна відомість розповсюдження ( руху лотерей ) ОСОБА_5 за період 01.06 2014 по 11.06.2014 року, на аркуші провадження 11 пояснювальна записка ОСОБА_5 на ім`я територіального менеджера ОСОБА_13 , на аркуші провадження 12 Договір реструктуризації заборгованості від 02 червня 2014 року, укладений між ТОВ МСЛ та ОСОБА_5 , на аркуші провадження 13 пояснення ОСОБА_5 без зазначення посадової особи СДСБЕЗ Дубенського МВ УМВС у Рівненській області, яка відібрала пояснення, часу його відібрання та складення, на аркуші провадження 14 Договір доручення ТОВ МСЛ на представництво інтересів ОСОБА_10 .

При цьому, суд зазначає, що правова підстава та джерело отримання органом досудового розслідування вищевказаних документів не зазначено. Рішення слідчого прокурора про витребування, приєднання таких доказів до матеріалів кримінального провадження відсутнє.

Стаття 191 КК України передбачає відповідальність за вчинення дій пов`язаних з привласненням, розтратою майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.191КК України, орган досудового розслідування та прокурор зазначає, що ОСОБА_5 , будучи оператором державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» (ЕДРПОУ 25798170), перебуваючи на робочому місці в приміщенні магазину «Хмільники» в м. Дубно, вул. Грушевського, 174, в період часу з 01.02.2014 по 02.06.2014, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинила привласнення та розтрату матеріальних цінностей (грошових коштів) в сумі 5524 грн. 64 коп., які перебували в її віданні, шляхом незаконного, безпідставного їх відчуження та витрачання на власні потреби, чим заподіяла ТОВ «М.С.Л» майнової шкоди на вказану суму.Однак, при цьому, не зазначає, які саме дії були вчинені ОСОБА_5 щодо привласнення яких матеріальних цінностей, грошових коштів, тощо, та на яку суму. Які безпосередні дії обвинуваченої були вчиненні обвинуваченою щодо розтрати, якого майна, та на яку суму.

До матеріалів кримінального провадження долучено Довідку проведеної перевірки Головним державним фінансовим інспектором Рівненської міжрайонної державної фінансової інспекції окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського представництва МСЛ Товариства з обмеженою відповідальністю МСЛ за період з 01.1.2013 по 01.08.2014 року, згідно до якої встановлено заборгованість ОСОБА_5 перед МСЛ на суму 5524 гривні 64 копійки. Дослідженням даного висновку судом встановлено, що такий висновок був сформований на підставі перевірки, наданих ТОВ МСЛ витратних накладних, згідно до яких розповсюджувачі отримували лотерейні білети ( аркуш висновку 5). Однак, інспектор у довідці не вказує, яка кількість накладних було надано йому на перевірку, їх номер, дату, зміст інформації, що була зазначена у накладних. Однак, при цьому, безпідставно, без жодного обґрунтування вказує, що за цими накладними розповсюджувачі, в тому числі ОСОБА_5 , отримувала для реалізації лотерейні квитки. Копії вищевказаних накладних до висновку не долучено. Натомість, до висновку долучена відомість розповсюдження (руху лотерей) ОСОБА_5 із зазначенням номенклатури лотерейних білетів, їх вартість за період з 01.11.2013 по 31.07.2014 року, де в графах підпис менеджера, як особи, що передала лотерейні білети для реалізації та підпис розповсюджувача ОСОБА_5 , що отримала для реалізації лотерейні білети відсутні. ( а.с. 41-52).

Окрім цього, суд зазначає, що при проведенні перевірки фінансово-господарської діяльності Рівненського представництва МСЛ, інспектором не перевірялось та не відображено у довідці відомості про виплату винагороди (заробітної плати) розповсюджувачам, в тому числі ОСОБА_5 , а також оплати розповсюджувачами (операторами), в тому числі ОСОБА_5 щомісячних орендних платежів в сумі 450 гривень, які здійснювались за готівкові кошти з реалізації лотерейних квитків, сум перерахованих ОСОБА_5 коштів з реалізації лотерей, на переконання суду, надало відповідь про наявність чи відсутність заборгованості, нестачі матеріальних цінностей чи грошових коштів.

З показань обвинуваченої ОСОБА_5 , представника потерпілої сторони ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та досліджених вищезазначених матеріалів кримінального провадження, судом достовірно встановлено, що облік та передача матеріальних цінностей у вигляді лотерейних білетів оператору ОСОБА_5 документально не оформлялась. Акти, чи будь-які інші фінансово-господарські документи отримання та передачі матеріальних цінностей ОСОБА_5 під час усього часу здійснення діяльності оператора МСЛ з реалізації лотерей не складались. Взаємозвірка щодо отриманої виручки, залишку матеріальних цінностей, проведених витрат на оплату праці ОСОБА_5 , сплати оператором орендних платежів за надання робочого місця, також не проводилась. При звільненні ОСОБА_5 від виконання обов`язків оператора МСЛ, передача матеріальних цінностей документально не оформлялась. Незважаючи на явні невідповідності та суперечності висновку по матеріалах перевірки, щодо визначеної заподіяної шкоди, орган досудового розслідування за відсутності жодного належного, обґрунтованого та допустимого доказу отримання розтрати чи привласнення ОСОБА_5 матеріальних цінностей, не вжив жодних дій по усуненню останніх з метою встановлення дійсних обставин справи. Будь яких рішень щодо призначення та проведення судової бухгалтерської експертизи, з метою отримання об`єктивного висновку фінансово-господарської діяльності Рівненського представництва МСЛ за період з 01.11.2013 по 31.07.2014 року органом досудового розслідування не приймалось.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що органом досудового розслідування не встановлено, яка вартість та кількість матеріальних цінностей була передана ОСОБА_5 під час виконання обов`язків оператора з продажу. Яку загальну суму виручки було отримано ОСОБА_5 з реалізації лотерей та перераховано ТОВ МСЛ. Яку готівкову суму виручки з каси було оплачено ОСОБА_5 , як винагороду.

Також досудовим розслідуванням не встановлено, яка сума коштів була оплачена готівкою ОСОБА_5 , як грошові виграші учасникам лотереї та при здійсненні оплати оренди робочого місця.

На переконання суду, у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування та сторона обвинувачення самоусунулись від проведення повного об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, що є невиправданим, грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Щодо показань, наданих обвинуваченою на стадії досудового слідства про визнання суми заборгованості та привласнення розтрати матеріальних цінностей, суд приймає доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , як такі, що дані під впливом примусу і погроз зі сторони працівників ТОВ МСЛ.

Обгрунтування та оцінка доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Згідно з приписами ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Отже, здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими. Такі висновки суду касаційної інстанції неодноразово висловлювалися в рішеннях Суду, зокрема в постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 563/1118/16-к (провадження № 51-1078км20), від 14 квітня 2020 року у справі № 761/34909/17 (провадження № 51-10064км18), від 25 серпня 2021 року у справі № 668/14933/15-к (провадження № 51 -6453км18) та інших. Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином, зазначала й об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24 травня 2021 року (провадження № 51-2917кмо20, справа № 640/5023/19). У цій справі колегія суддів дійшла висновку, що наслідком недотримання належної правової процедури, як складового елементу принципу верховенства права, є визнання доказів, одержаних у ході досудового розслідування, недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку. Частиною 1 ст. 214 КПК передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Згідно з ч. 1 ст. 218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, слідчим Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_14 було встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, а саме АДРЕСА_1 . Тому, згідно до тверджень органу досудового розслідування, після встановлення місця вчинення кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження повинні були направлені до органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінальною: правопорушення, тобто до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області. Всупереч вимогам кримінально процесуального Закону, ні слідчий, ані прокурор, не дотримались вимог ст. 218 КПК України, За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що досудове розслідування у справі проводилось не уповноваженими на те особами (органами), що має наслідком визнання отриманих у кримінальному провадженні доказів недопустимими.

Окрім цього, судом встановлено та зазначено вище у вироку, що збирання доказів, що наявні у матеріалах справи було проведено з грубим порушенням кримінально процесуального закону.

За таких встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне визнати недопустимими як доказ:

Відомість розповсюдження ( руху лотерей ) ОСОБА_5 за період 01.06 2014 по 11.06.2014 року ,

-Пояснювальна записка ОСОБА_5 на ім`я територіального менеджера МСЛ ОСОБА_13 ,

- договір реструктуризації заборгованості від 02 червня 2014 року, укладений між ТОВ МСЛ та ОСОБА_5

-пояснення ОСОБА_5 бз зазначення посадової особи СДСБЕЗ Дубенського МВ УМВС у Рівненській області, яка відібрала пояснення, часу його відібрання та складення, на аркуші провадження 14;

-довідка проведеної перевірки Головним державним фінансовим інспектором Рівненської міжрайонної державної фінансової інспекції окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського представництва МСЛ Товариства з обмеженою відповідальністю МСЛ за період з 01.11.2013 по 01.08.2014 року.

При цьому, суд зазначає, що в ході судового слідства у справі та на стадії судових дебатів, сторона обвинувачення, в обгрунтування своєї позиції щодо винності ОСОБА_5 обмежилась лише проголошенням єдиного короткого твердження про те, що винність обвинуваченої доведено показанням представника потерпілого та свідка та іншими доказами по матеріалах справи. При цьому, прокурор не зазначив, якими саме показами та щодо яких обставин доведено вину обвинуваченої. Які інші докази по матеріалах справи підтверджують винуватість ОСОБА_5 .

Відповідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9 визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце за умови доведеності її вини.

Допитавши обвинувачену, представника потерпілого, свідка у справі надавши належну оцінку зібраним доказам та встановивши дійсні фактичні обставини справи, суд прийшов до переконливого висновку, що стороною обвинувачення не надано, а судом, в ході судового розгляду, не здобуто жодного неспростованого доказу на підтвердженя того, що ОСОБА_5 дійсно здійснила привласнення та розтрату майна, яке було у її віданні.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України є недоведеною.

Суд вважає за необхідне ухвалити судове рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_3 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та її виправдати.

Цивільні позови у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні

Речові докази у метеріалах кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , обвинувачену за ч.1 ст.191 КК України виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1