УХВАЛА

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 674/362/22

провадження № 51-1294ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 лютого 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення стосовно ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, висловлюючи незгоду з постановленими стосовно ОСОБА_5 вищезазначеними судовими рішеннями, та, посилаючись, зокрема, на недопустимість доказів у цьому кримінальному провадженні, захисник не зазначила, які саме докази на її думку є недопустимими та з яких підстав. Крім того, не навела конкретних доводів, з посиланнями на статті закону, які саме порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, постановляючи судові рішення стосовно її підзахисного й не вказує у чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність і обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень. Доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до її незгоди з наданою цим судом оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. До того ж, посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, адвокат у касаційній скарзі не зазначила, які саме доводи її апеляційної скарги залишились без відповіді.

Крім того, захисник у касаційній скарзі стверджує про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК, оскільки, на її переконання, засуджений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК, проте жодним чином не обгрунтовує вказанідоводи та не зазначає, з яких доказів, наявних у кримінальному провадженні, випливає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК. Водночас захисник не погоджується з призначеним ОСОБА_5 покаранням за ч. 1 ст. 115 КК, чим допускає суперечність.

Відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, викладаючи свої вимоги до касаційного суду, захисник ОСОБА_4 просить змінити вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року та перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч. 2 ст. 121 КК, при цьому не висуває жодних вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції, яким зазначений вирок залишено без змін.Таким чином, вимоги адвоката не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 лютого 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - десять днів з дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3