Справа №:755/827/23
Провадження №: 1-кп/755/540/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0000641 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючий у розпорядженні командира Окремої президентської бригади, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшло кримінальне провадження №0000641 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 року визначено головуючого - суддю Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 та того ж дня передано матеріали провадження.

Ухвалою судді від 20.01.2023 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Крім того, просив суд прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження у зв`язку з необхідністю запобігти розголошенню таємниці, що охороняється законом та необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду та здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.314 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч.9 ст.615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючий у розпорядженні командира Окремої президентської бригади, в умовах воєнного стану, 22.08.2022 року не пізніше 09-00 години самовільно залишив місце служби без поважної причини та без дозволу відповідних командирів (начальників) та до 18.11.2022 року проводив час на власний розсуд, після чого, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.8, та заявив про себе.

Загальні положення КК України визначають, що триваюче правопорушення має місце там, де протиправна діяльність триває безперервно протягом певного часу.

При триваючому злочині (проступку) особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Для цього виду злочинів характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. У поняття «час вчинення триваючого злочину» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину.

Завершення триваючого злочину - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину (правова позиція, викладена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.08.2022 року у справі №452/2842/19).

Таким чином, злочин передбачений ч.5 ст.407 КК України є триваючим злочином, ознакою якого є безперервність, цей злочини починається з моменту самовільного залишення військової частини та закінчується внаслідок дій самого обвинуваченого (явка до залишеної військової частини) або в силу обставин, що роблять подальші злочинні діяння неможливими (наприклад, затримання винного органами влади).

Враховуючи те, що згідно обвинувального акту моментом закінчення інкримінованого злочину є 18.11.2022 року, коли ОСОБА_3 з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.8, що територіально не відноситься до Дніпровського району м.Києва, а належить до Шевченківського району м.Києва, суд вважає, що є підстави для направленняданого обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування до апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Шевченківського районного суду м.Києва.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 22.05.2020 року у справі №643/7609/20, де зазначено, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до ч.1 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

З огляду на ч.2 ст.34 цього Кодексу питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Враховуючи вищенаведене, та те, що порушення правил підсудності згідно вимог п.6 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог закону та безумовною підставою для скасування судового рішення, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34, 615 КПК України, є достатні підстави для направленняобвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування до Київського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.10, 32, 34, 314, 369-372, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000641 від 19.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та додані до нього матеріали з поданням - направити до Київського апеляційного суду для вирішення питння про визначення підсудності за Шевченківським районним судом м.Києва.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1