Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/4777/22
Провадження № 1-кп/490/577/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Полтавка Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду в Одеській об`єднаній дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Одеська Залізниця" АТ "Українська залізниця", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-10 червня 2021 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 4 роки; був звільнений від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Під час дії військового стану ОСОБА_4 , будучи засудженим 10 червня 2021 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 04 роки та звільненим від відбуття покарання на підставі статті 75 цього Кодексу з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 2 роки вчинив новий злочин проти власності за таких обставин.

27 вересня 2022 року близько 10:00 години він, знаходячись у приміщенні громадської організації "Суспільного здоров`я та позитивних дій "Час життя", що розташоване у будинку 130 по вулиці Потьомкінській у міста Миколаєві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив з робочого столу належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Samsung A32" вартістю 5.266,67 грн.

Після цього, утримуючи вилучене при собі, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 майнову шкоду у загальному розмірі 5.266 грн. 67 коп.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, скоєне в умовах воєнного стану.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, а за сукупністю вироків - за правилами статті 71 цього Кодексу.

Потерпіла під час судового розгляду кримінального провадження позицію прокурора підтримала.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження позицію обвинуваченого підтримала.

При цьому просила призначити обвинуваченому за вчинений ним злочин покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України, а за сукупністю злочинів - призначити йому покарання за правилами статті 71 Кримінального Кодексу України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Щодо вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення майна ОСОБА_6 .

І……Обставини вчинення цього злочину підтверджуються такими доказами.

1. Потерпіла під час судового розгляду кримінального провадження пояснила таке.

(а) 27 вересня 2022 року вона перебувала на своєму робочому місці - в офісі громадської організації "Суспільного здоров`я та позитивних дій "Час Життя" - та разом із співробітницею цієї організації видавала гуманітарну допомогу.

(б) До них звернувся ОСОБА_4 , який жалівся на те, що втратив роботу, не має засобів для існування та не має чого поїсти.

Вони його пожаліли та вирішили видати йому гуманітарну допомогу. При цьому йому був виданий сертифікат на придбання товарів в магазині та продовольчий пайок.

(в) В зв`язку із таким, відомості про нього були внесені до відповідної відомості. При цьому під час складання такої відомості від ОСОБА_4 був отриманий паспорт, відомості якого дозволили встановити його особу, а також - належним чином внести відомості про нього до відповідних документів.

До того ж, під час його оформлення відомості про нього були конвертовані у "код", який містив перші букви його імені, імені його матері та імені його батька, а також - про рік та місяць його народження та про його стать ("ЮІГ0887ч")

(г) При цьому одночасно із ним в них в офісі була ще одна людина. За такого оформленням ОСОБА_4 займалась її співробітниця, а вона /потерпіла/ займалась оформленням іншої людини.

Її стіл та стіл її співробітниці перебували поруч, та вона /потерпіла/ поклала свій мобільний телефон на стіл співробітниці та за своїм телефоном не слідкувала.

(ґ) Під час оформлення ОСОБА_4 нахилився, почав скаржитись на болі та попросився відійти.

Далі він відійшов та повернувся, забрав сертифікат та пішов у своїх справах.

(д) Вона ж почала шукати мобільний телефон, але її телефон зник.

З огляду на таке, вона припускає, що ОСОБА_4 забрав мобільний телефон саме тоді, коли видавав, ніби йому стало зле.

(е) Потерпіла також зазначила, що одразу після цих подій викликала поліцію.

Вказувала вона й про те, що внаслідок досудового розслідування саме належний їй мобільний телефон був їй повернутий та продемонструвала його у суді

Оцінюючи наведені покази потерпілої, суд відзначає, що вони були наданими у встановленому законом порядку, а саме - під час судового засідання, протягом якого усі сторони мали можливість реалізувати своє право на перехресний допит. До того ж, перед їх дачею потерпіла була попередженою про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та приведеною до присяги.

До того ж, покази потерпілої є логічними, не містять жодних прогалин та дозволяють уявити перебіг подій, у якому кожна подія природно випливає з попередньої та логічно тягне настання послідующої.

Окрім того, про наявність в потерпілої підстав оговорювати обвинуваченого або спотворювати матеріали кримінального провадження, сторони, зокрема, захист, не посилаються; судом відомості, які вказують про можливість такого, встановленими не були.

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії відомості про надання гуманітарної допомоги в умовах військового стану, складеної працівниками громадської організації "Суспільного здоров`я та позитивних дій "Час Життя"" вбачається таке.

(а) У ній 14 вересня 2022 року під номером "2" облікована особа з анкетними даними " ОСОБА_4 "

(б) У ній містяться відомості про конвертацію відомостей про нього у код "ЮІГ0887ч"

(в) Ця відомість містить також особистий підпис обвинуваченого та позначки про отримання ним продуктового набору та сертифікату.

Інформацію, що міститься у згаданій відомості, суд вважає достовірним, належним та допустимим доказом, оскільки вона була отримана та досліджена у встановленому законом порядку, а про недостовірність цього документу сторони кримінального провадження не посилаються.

3. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження покази потерпілої повністю підтвердив.

(а) Вказував, що дійсно 27 вересня 2022 року звернувся за отриманням гуманітарної допомоги, така допомога йому була надана, під час оформлення її видачі він побачив на столі мобільний телефон та вирішив його викрасти.

(б) Він не заперечував того, що викрав мобільний телефон саме за обставин, наявність яких припустила потерпіла, а саме - видавши, що є хворим.

(в) Як зазначив обвинувачений, далі він повернувся, взяв сертифікат та пішов у своїх справах.

(г) Далі зазначив, що мобільний телефон тримав при собі, а коли до нього прийшли працівники поліції - видав їм телефон.

Оцінюючи наведені покази обвинуваченого, суд відзначає, що вони були надані обвинуваченим під час судового засідання в умовах, які виключають протиправний вплив на нього, до того ж - в присутності його захисника.

За такого підстави припустити, що позиція у справі обвинуваченим була обрана не добровільно, є відсутніми.

4. З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви обвинуваченого вбачається, що 06 жовтня 2022 року ОСОБА_4 видав працівникам поліції "крадений" ним мобільний телефон "Samsung A32".

У цій заяві обвинувачений також зазначив, що викрав цей телефон з центру соціальної допомоги "Час життя".

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд відзначає, що усі вони узгоджуються поміж собою.

Наявні ж в них відомості вказують про те, що:

-27 вересня 2022 року близько 10:00 години ОСОБА_4 перебував у приміщенні громадської організації "Суспільного здоров`я та позитивних дій "Час життя", що розташоване у будинку 130 по вулиці Потьомкінській у міста Миколаєві;

-цій організації він залишив свої дійсні анкетні данні;

-під час перебування у цій організації він поводився дивно;

-після того, як він залишив приміщення цієї організації, з нього зник мобільний телефон ОСОБА_6 , який та залишила без нагляду, але - в межах досяжності для обвинуваченого;

-далі, саме той телефон, який належав ОСОБА_6 , був виявлений в ОСОБА_4 , який був встановлений відповідно до залишених ним анкетних даних.

Та таке у сукупності, з огляду на те, що докази у справі були отриманими у встановленому законом порядку, не може бути поясненим інакше, ніж тим, що ОСОБА_4 протиправно вилучив мобільний телефон ОСОБА_6 за вказаних тою обставин.

За такого суд вважає обставини вчинення ОСОБА_4 крадіжки в ОСОБА_6 встановленими.

ІІ……З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-22/8223-ТВ від 07 жовтня 2022 року вбачається, що вартість викраденого обвинуваченим в ОСОБА_6 мобільного телефону становить 5.266 грн. 67 коп.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки в ОСОБА_6 за встановлених судом обставин доведеною.

Щодо наявності в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.

З залученої до матеріалів кримінального провадження копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2021 року вбачається, що 10 червня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення грабежу, станом на вересень 2022 року ця судимість не була ані - знятою, ані - погашеною у встановленому законом порядку.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї винуватості, адже таким він сприяв у судовому розгляді кримінального провадження.

2. Захист пропонує визнати за ознаку, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відшкодування ним завданої злочином шкоди.

Але з наявністю такої обставини

Так, відшкодування завданої шкоди, як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, полягає у повному або частковому відшкодуванні матеріального (майнового, фізичного) збитку або усуненні заподіяної матеріальної (моральної) шкоди силами або засобами винного чи інших осіб, що діють від його імені або за його дорученням.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема показань самого обвинуваченої ОСОБА_4 , викрадений мобільний телефон він видав працівникам поліції тоді, коли вони, встановивши місце його знаходження, прийшли до нього із тим, щоб відшукати викрадене майно.

Наведені обставини, свідчать про те, що саме активні дії працівників поліції призвели до відшкодування шкоди, шляхом видачі мобільного телефону їм та подальшого його /телефону/ повернення ними ж потерпілій ОСОБА_6 .

3. Захист пропонує визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому злочині.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

3.1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

3.2. В цьому ж випадку обвинувачений жодних дій щодо виправлення наслідків вчиненої крадіжки не вживав

3.3. Враховує суд й те, що під час судового розгляду кримінального провадження жалю із приводу вчиненого обвинувачений не висловив.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім.

4. Захисник звертала увагу суду на ту обставину, що обвинувачений через дії агресора втратив роботу та не мав засобів для існування.

Але ці посилання захисника суд вважає такими, що в цьому випадку не мають відношення до обставин кримінального провадження, адже на момент крадіжки обвинувачений отримав гуманітарну допомогу у розмірі, що є достатнім для підтримання його буття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

І……Стосовно ступеню тяжкості вчиненого ним злочину суд відзначає таке.

1. Відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин наразі відноситься до категорії тяжких.

2. При цьому суд відзначає такі обставини

2.1. Запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за злочини проти власності, законодавець виходив з того, що: "військові дії агресора [що зумовили необхідність запровадження військового стану] в багатьох випадках спрямовані на мирне населення, об`єкти цивільної інфраструктури, що породжує страх за своє життя та здоров`я, змушує людей полишати свої домівки та майно. Нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично безперешкодного заволодіння цим майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків, офісів чи закладів торгівлі під час запровадження військового стану"1

З огляду на таке суд враховує, що обвинувачений отримав доступ до майна, яке викрав, саме завдяки умовам військового стану, адже громадська організація "Суспільного здоров`я та позитивних дій "Час життя"" здійснювала роздачу гуманітарної допомоги саме в зв`язку із військовим станом та ОСОБА_4 отримав доступ до приміщення такої організації саме через те, що, використовуючи військовий стан, просив про видачу йому гуманітарної допомоги.

2.2. Враховує суд й те, що, запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за крадіжки в період військового стану, законодавець виходив з того, що у цей період громадян зокрема - в матеріальному плані стають особливо вразливими.

Та з огляду на таке суд констатує, що вчинений обвинуваченим злочини є саме такими, на запобігання та справедливе покарання за вчинення яких є направлене запровадження підвищеної кримінальної відповідальності за крадіжки.

Так, внаслідок дій обвинуваченого потерпіла, відповідно до її ж пояснень, опинилась в ситуації, коли, у разі неповернення їй викраденого майна, змушена була б відновлювати зв`язки, що є їй необхідними для продовження надання допомоги населенню.

3. Разом з таким, суд відзначає, що внаслідок здійснення цього кримінального провадження шкода потерпілій відшкодована.

Таке, хоча й незначною мірою, але знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.

З огляду на наведене у сукупності, суд вважає, що ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджується цим злочином, не є максимальним, але є істотно підвищеним порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

ІІ……Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено таке.

1. На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

2. Перший вчинений ним злочин, як свідчать відомості, що містяться у вироку Заводського районного суду міста Миколаєва, полягав у тому, що він

побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка рухалась у напрямку вулиці Даля у місті Миколаєві, у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок розміром 50 см, вагою 5,69 грам вартістю 6.000 гривень. Тоді він, рухаючись позаду потерпілої ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , підійшов до останньої та відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку зірвав з шиї ОСОБА_8 золотий ланцюжок розміром 50 см, вагою 5,69 грам вартістю 6.000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

За вчинення цього злочину вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2021 року він був звільнений від відбуття покарання, проте, під час іспитового строку обвинувачений вчинив новий злочин.

З огляду на це суд відзначає й те, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку в осіб, які поставились до нього зі співчуттям та надали йому істотну матеріальну допомогу.

Наведене у сукупності доводить, що він не має ані почуття відповідальності, ані почуття вдячності та не є здатним сприймати прояви милосердя.

3. Суд також нагадує, що каяття у вчиненому злочині обвинувачений не виявив.

З огляду на наведене суд змушений констатувати, що вчинення злочину обвинуваченим є природним проявом спрямованості його особи та засвоєного ним способу адоптації у суспільстві.

Призначення покарання за вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

1. Санкція частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

2. Захисник вважала за можливе призначити обвинуваченому покарання у розмірі, що є меншим за передбачені законом межі - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України.

Проте, частина 1 статті 69 Кримінального Кодексу України передбачає можливість призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

В цьому ж випадку судом встановлена наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

За такого підстави для призначення покарання у розмірі, що є меншим за передбачені законом межі, є відсутніми.

3. Оцінюючи обставини, що мають враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання, у їх сукупності, суд відзначає:

-з одного боку встановлену вище ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину відносно інших злочинів цієї категорії;

-з іншого наявність однієї обставини, що пом`якшує його покарання.

4. Суд враховує також встановлені вище відомості про особу обвинуваченого, зокрема засвоєний ним спосіб адоптації у суспільстві, який ґрунтується на запереченні милосердя та порушенні встановлених у суспільстві правил.

Та суд відзначає, що така спрямованість особи свідчить про її /особи/ підвищену суспільну небезпеку.

З огляду на наведене суд вважає, що за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років 00 місяців.

Призначення остаточного покарання

1. Призначаючи обвинуваченому остаточне покарання, суд враховує, що злочини, за які він засуджується цим вироком, були вчинені ним під час іспитового строку, встановленого вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2022 року.

При цьому невідбутий строк покарання за цим вироком становить 04 роки позбавлення волі.

2. Призначаючи остаточне покарання за таких обставин, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики

2.1. Відповідно до частини 3 статті 78 Кримінального Кодексу України

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

2.2. Відповідно до статті 71 Кримінального Кодексу України

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

/частина 1/

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років...

/частина 2/

...

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

/частина 4/

2.3. Відповідно до пункту 10 Постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання":

...

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК

...

Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

2.4. Відповідно до частини 2 статті 65 Кримінального Кодексу України

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

3. З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

3.1. Відповідно до процитованих вище приписів статей 78, 71 Кримінального Кодексу України до покарання, що призначається за злочини, які є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження (у вигляді позбавлення волі строком на 06 років 06 місяців) слід повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2022 року (у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки).

3.2. При вирішені питання про те, який з принципів (повного або часткового приєднання покарання) слід застосувати у цьому випадку суд враховує, що процитовані у цьому вироку приписи статті 65 Кримінального Кодексу України доводять, що:

-"необхідність" покарання досягається у разі врахування усіх обставин, що впливають на призначення покарання;

-його "достатність" же досягається у разі, якщо кожна обставина враховується належним чином.

З огляду на таке, суд стосовно обставин цього кримінального провадження відзначає наступне.

(а) За кожен з злочинів, покарання за вчинення яких підлягають складанню, обвинуваченому призначається покарання, що, відповідно до ознак цих злочинів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

(б) При цьому злочин, який був предметом розгляду Заводського районного суду, та злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджується під час ухвалення вироку від 10 червня 2021 року, та злочин, за який обвинувачений засуджується цим вироком, окрім ознак, за якими вони різняться, мають й спільні обставини, які враховувались під час призначення покарання у кожному випадку.

Так, вони мають спільний об`єкт (право власності), аналогічний предмет (чуже майно) та корисливий мотив.

До того ж, під час призначення покарання за кожен з цих злочинів враховувались й ідентичні відомості про особу обвинуваченого.

(в) При цьому очевидним є те, що врахування одних й тих же ознак двічі робить призначене покарання надмірним замість достатнього.

З огляду на наведене суд вважає, що під час призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків до покарання, що призначається йому за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2021 року.

Отже, ОСОБА_4 за сукупністю вироків слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 08 років.

Порядок застосування покарання.

1. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

2. При цьому на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк покарання, що призначається ОСОБА_4 за цим вироком, слід зарахувати період його попереднього ув`язнення під час здійснення цього кримінального провадження - період з 21 жовтня 2022 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

В межах цього кримінального провадження відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наразі відносно нього обирається покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, підстави для зміни цього запобіжного заходу є відсутніми.

За такого до набрання законної сили цим вироком запобіжний захід відносно ОСОБА_4 слід залишити попереднім у вигляді тримання під вартою.

Вирішення питання про речові докази

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки "Samsung A32" - як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено загалом 1.510 грн. 24 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України частково приєднати до цього покарання невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2021 року та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 08 /вісім/ років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

До моменту набрання чинності цим вироком запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попереднім у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 час його попереднього ув`язнення, а саме період з 21 жовтня 2022 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки "Samsung A32" - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 1.510 грн. 24 коп./одну тисячу п`ятсот десять грн. двадцять чотири коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =

26.01.2023

1 - пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ /https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626/