Ухвала

іменем України

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 750/11055/21

провадження № 51-3242ск22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_1 - Савицького Ігоря Олександровича на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2022 року,

встановив:

За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 ), раніше судиму, засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі статей 71, 72 ККдо призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2021 року та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць та штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, кожне з яких постановлено виконувати самостійно.

Судом також вирішено заявлений цивільний позов, долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочинів за таких обставин.

21 лютого 2021 року, у період часу з 01:27 по 12:45, ОСОБА_1 , знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, використовуючи знайдений ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J 320 H/DS Black», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та є його фінансовим номером, через встановлений на вказаному телефоні мобільний додаток «Приват24», який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, авторські права на який належать АТ КБ «ПриватБанк», здійснила операції по перерахуванню коштів на загальну суму 11 786,25 грн з карткових банківських рахунків №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , відкритих на ім`я ОСОБА_4 в АТ КБ «ПриватБанк», чим завдала потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 серпня 2021 року близько 15:11 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину « Аврора » ТОВ «Вигідна покупка» по вул. Пухова, буд. 142 в м. Чернігові, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись між торгівельних рядів магазину та, будучи переконаною, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала товар та, не розрахувавшись, вийшла з магазину, чим завдала шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 746 грн.

Також, 22 серпня 2021 року близько 15:18 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину АЗС «Ультра» ТОВ «Астра» по вул. Белова, буд. 1 в м. Чернігові, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись між торгівельних рядів магазину автозаправної станції та, будучи переконаною, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала товар та, не розрахувавшись, вийшла з автозаправної станції, чим завдала шкоду ТОВ «Астра» в розмірі 251,33 грн.

В подальшому, 22 серпня 2021 року близько о 15:28 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину « Аврора » ТОВ «Вигідна покупка» по вул. Рокосовського, буд. 42а в м. Чернігові, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись між торгівельних рядів магазину та, будучи переконаною, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала товар та, не розрахувавшись, вийшла з магазину, чим завдала шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 789 грн.

Також, 22 серпня 2021 року близько 17:23 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП « ОСОБА_5 » по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись між торгівельних рядів магазину та, будучи переконаною, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала товар та, не розрахувавшись, вийшла з магазину, чим спричинила шкоду в розмірі 372,76 грн.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2022 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2021 року щодо засудженої ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить змінити вказані судові рішення щодо його підзахисної в частині призначеного їй покарання та вважати ОСОБА_1 засудженою за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, при цьому, на підставі статей 71, 72 КК призначити їй остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців і штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості.

Обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що будь-яких тяжких наслідків від злочинів не настало, чотири з п`яти епізодів було вчинено в один день під впливом тяжких сімейних обставин, завдана шкода становить всього 2109,09 грн, а потерпілі не мають будь-яких претензій морального та матеріального характеру. Крім того, посилається на те, що апеляційний суд не взяв до уваги характеристику ОСОБА_1 , надану ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», відповідно до якої остання стала на шлях виправлення.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 КК, та кваліфікацію її дій у касаційній скарзі захисник не оспорює та не заперечує.

Доводи захисника про невідповідність призначеного засудженій покарання внаслідок суворості та можливості призначення менш суворого покарання є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі статтею 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційний злочин, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженій остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць та штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої, зокрема, її вік, сімейний стан, перебування у неї на утриманні малолітньої дитини, стан здоров`я, соціальну характеристику та попередні притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. Також, місцевий суд відніс щире каяття засудженої та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення до обставин, що пом`якшують покарання, та не встановив обставин, що його обтяжують.

При цьому, з огляду на зазначене, місцевий суд не вбачав підстав для застосування до засудженої положень статей 69, 75 КК.

Переглядаючи вирок районного суду, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та надав відповідь на доводи апеляційної скарги засудженої про призначення їй несправедливого покарання через суворість.

Зокрема, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив про те, що ОСОБА_1 раніше була судимою, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, засуджена є особою працездатного віку, але замість того, щоб займатись суспільно-корисною працею, стала на шлях вчинення злочинів і вирішила покращити своє матеріальне становище за рахунок потерпілих. Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, як про це просила засуджена в апеляційній скарзі, та акцентував увагу на тому, що останній призначено покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого законом за дані злочини.

Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо призначення засудженій остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, у колегії суддів також сумнівів не викликає, оскільки під час призначення покарання враховано та оцінено обставини, на які покликається захисник у касаційній скарзі. При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу захисник.

Водночас переконливих доводів, які би спростовували висновки суду в частині призначеного покарання, а також свідчили про можливість призначення засудженій більш м`якого покарання, захисник у касаційній скарзі не навів.

Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене ОСОБА_1 , є явно несправедливим через суворість, немає.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КК.

Таким чином, з касаційної скарги захисника та наданих до неї судових рішень Суд не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженої ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8