ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/430/23 Справа № 203/217/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000437 стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, працює на посаді старшого слідчого відділення розслідування у сфері господарської та службової діяльності СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 задоволено та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 березня 2023 року включно з визначенням застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 1 035 600 гривень.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується наданими органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім цього, вважав встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків того, що ОСОБА_9 , будучи підозрюваним за вчинення тяжкого корупційного злочину у сфері службової діяльності та усвідомлюючи можливість застосування суворого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування слідчого судді або суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Слідчим суддею було також встановлено й ризики того, що ОСОБА_9 може здійснювати незаконний вплив на викривача з метою помсти або на свідків, а з огляду на його обізнаність з порядком та методами ведення досудового розслідування, а також вжиті заходи перестороги від викриття, на думку слідчого судді свідчать про наявність ризику перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Більше того, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_9 був слідчим у кримінальному провадженні №0001260 від 24.09.2022 та маючи безпосередній доступ до робочого місця та матеріалів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити вказані матеріали або інші докази протиправної діяльності, які ще не віднайдені та не вилучені правоохоронними органами.

При цьому, слідчий суддя з огляду на положення ч. 5 ст. 182 КПК України та враховуючи обставини даного кримінального правопорушення вирішив, що застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є незначною та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваному та запобігти встановленим ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчим суддею неналежним чином враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має цивільну дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, має постійне місце мешкання та проживання.

Крім того, з посиланням на практику ЄСПЛ зазначає, що прокурором не доведено наявність жодного ризику, а висновки слідчого судді в цій частині ґрунтується на припущеннях. Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується як наявністю у підозрюваного стійких соціальних зв`язків так і запровадженням в Україні правового режиму воєнного стану, який забороняє виїзд осіб чоловічої статі за межі України.

Ризик впливу на свідків також є необґрунтованим, оскільки прокурором не зафіксовано жодного факту такого впливу чи принаймні спроб, а тому є припущенням.

Вказує, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином може бути нівельований шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й обов`язки щодо обмеження спілкування з учасниками кримінального провадження.

Посилається також й на необґрунтований та непомірний розмір застави, визначений слідчим суддею, який в п`ять разів перевищує граничний розмір застави для такої категорії злочинів, визначеного в ст. 182 КПК України.

За вказаних обставин, вважає, що слідчим суддею не наведено в оскарженій ухвалі мотивів, за яких він вважав, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді просили скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування триманням під вартою стосовно підозрюваного або зменшити розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисників, викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. У рішеннях ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за ознаками одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 01.12.2022 та ОСОБА_12 від 01.12.2022 та від 12.01.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2023; протоколом огляду від 11.01.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК України, апеляційний суд зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, передбачає покарання у виді від п'яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Твердження захисника про відсутність будь-якого з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність висновків слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , розуміє тяжкість інкримінованого йому злочину та строки можливого покарання, у разі визнання його винуватим у його вчиненні. Також, апеляційний суд вважає вагомим аргументом про існування ризику переховування від органу досудового розслідування наявність реальної можливості перетнути умовну лінію розмежування та виїхати на тимчасово окуповану територію України.

Крім того, апеляційний суд не виключає можливості переховування від органу досудового розслідування ОСОБА_7 й поза межами України, що додатково обґрунтовує вказаний ризик.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню, підтверджується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано усі докази, які мають значення для розслідування кримінального провадження, триває встановлення речей і документів, які мають істотне значення для об`єктивного розслідування кримінального провадження, тому знаходячись на свободі підозрюваний ОСОБА_7 , будучи обізнаним з методами ведення досудового розслідування, маючи певний досвід в роботі правоохоронних органів та службовий впилв на певних осіб, які раніше йому підпорядковувались, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, незаконно впливати на свідків, викривачів, відомості про яких йому стали відомі після отримання клопотання слідчого з додатками, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, його сімейний стан та наявність місця проживання і реєстрації є слушними та були взяті до уваги слідчим суддею, як і судом апеляційної інстанції, однак вони не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді і застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі обставини жодним чином не спростовують встановлених ризиків, оскільки вони існували й на початку інкримінованих ОСОБА_7 дій.

Щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У даному випадку, слідчий суддя, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, враховуючи його значний суспільний інтерес, зухвалість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та розмір неправомірної вигоди, прийшов до висновку, з яким погоджується й апеляційний суд про недостатність застави, визначеної п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи захисника про непомірність розміру застави та її невідповідність майновому стану ОСОБА_7 спростовуються тим, що вказана застава була фактично внесена підозрюваним на наступний день після встановлення її розміру, а тому, з урахуванням будь-яких інших фактичних даних, які б свідчили про неможливість внесення саме такого розміру застави, підстави для її зменшення на даному етапі досудового розслідування відсутні.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4