ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2022 Справа №607/14490/22

Провадження №1-кп/607/1675/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0001071 від 29 липня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верещаки Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньомунасильству» від 07 грудня 2017 року, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 протягом 2021-2022 років, безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї дружини, ОСОБА_5 , з якою він проживає в одній квартирі по АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних обставин.

Так, 06 вересня 2021 року близько 18.20 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 спільно зі своєю дружиною, ОСОБА_5 , вчинив відносно останньої домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лексикою та погрозами фізичною розправою, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю. За вчинене домашнє насильство, відносно ОСОБА_3 працівниками Тернопільського РУ поліції ГУНГІ в Тернопільській області складено адміністративний протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 607/15847/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Окрім того, 04 вересня 2021 року близько 15.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 спільно зі своєю дружиною, ОСОБА_5 , вчинив відносно останньої домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону образливими словами, погрозами, штовханні, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю. За вчинене домашнє насильство, відносно ОСОБА_3 працівниками Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області було складено адміністративний протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 607/16292/21 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 року (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних для себе висновків не зробив та продовжив чинити домашнє насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй дружині ОСОБА_5 , будучи при цьому двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, близько 18.00 год. 28 липня 2022 року, перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю дружиною ОСОБА_5 , а саме по АДРЕСА_1 , в черговий раз вчинив дії психологічного насильства стосовно потерпілої. Так, ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт з своєю дружиною, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, словесно ображав її честь та гідність, погрожував фізичною розправою. На прохання ОСОБА_5 її чоловік не припинив свої протиправні дії та продовжував словесний конфлікт.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, що призвели до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразились у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КУпАП, визнав частково вказавши, що конфлікти між ним та його дружиною ОСОБА_5 були, однак домашнього насильства відносно останньої він не вчиняв. Від надання показів ОСОБА_3 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на часткове визнання вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_5 , а також оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду письмовими доказами, зокрема.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що її чоловік ОСОБА_3 постійно вчиняє відносно неї домашнє насильство. Також, він зловживає спиртними напоями. Конфлікти між ними відбуваються часто. Після отримання пенсійних грошей він, у той же час, починає вживати алкоголь та починаються конфлікти. Під час вчинення домашнього насильства він принижує психологічно, погрожує фізичною розправою. Так, 28 липня 2022 року близько 18.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання із нею, а саме по АДРЕСА_1 , в черговий раз вчинив дії психологічного насильства стосовно неї. ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, словесно ображав її честь та гідність, погрожував фізичною розправою. На її прохання чоловік не припинив свої протиправні дії та продовжував словесний конфлікт. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 їй завдано фізичних та психологічних страждань, що призвели до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразились у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки. При вирішенні судом питання щодо міри покарання, потерпіла вказала, що просить їх спілкування з обвинуваченим.

Окрім показань потерпілої, вина ОСОБА_3 також доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 28 липня 2022 року, згідно якого 28 липня 2022 року надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що батько ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводиться неадекватно та вчиняє сварку.

Заявою потерпілої ОСОБА_5 від 28 липня 2022 року, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка, ОСОБА_3 , який систематично вчиняє до неї і її сина ОСОБА_6 домашнє насильство.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2021 року у справі № 607/15847/21, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 06 вересня 2021 року о 18.20 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_5 . Крім цього, згідно вказаної постанови ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_6 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2021 року у справі №607/16292/21, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: ОСОБА_3 04 вересня 2021 року близько 15.00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону образливими словами, погрозами та вчиненням штовханини внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

Листом керівника апарату Тернопільського апеляційного суду №01-15/226/2022 ОСОБА_7 від 23 вересня 2022 року згідно якого, станом на 23 вересня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення судів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення №607/15849/21, 607/16292/21 до Тернопільського апеляційного суду не надходили.

Копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 06 вересня 2021 року, який винесено стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_5 06 вересня 2021 року.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 09 листопада 2018 року, згідно якого 09 листопада 2018 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що чоловік ОСОБА_3 вчиняє психологічне насильство.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 15 січня 2019 року, відповідно до якого 15 січня 2019 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що її чоловік ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожує та вчиняє психологічне насильство стосовно неї.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 14 березня 2019 року, відповідно до якого 14 березня 2019 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що її чоловік ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє фізичне та психологічне насильство відносно неї та сина.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 15 березня 2019 року, відповідно до якого 15 березня 2019 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що по місцю спільного проживання чоловік ОСОБА_3 , перебуваючи в нетверезому стані, погрожує їй.

Рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 08 березня 2020 року, згідно якого 07 березня 2020 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що чоловік ОСОБА_3 в нетверезому стані вчиняє конфлікт.

Рапортом інспектора чергової частини Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 05 вересня 2021 року, відповідно до якого 05 вересня 2021 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що чоловік ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварку.

Рапортом інспектора чергової частини Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 06 червня 2022 року, з якого слідує, що 06 червня 2022 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що чоловік ОСОБА_3 вчиняє сварку, поводиться неадекватно та погрожує фізичною розправою.

Заявою ОСОБА_5 від 15 лютого 2018 року, згідно якої вона звертається з проханням вплинути на ОСОБА_3 , який постійно зневажає її і дітей, вживає алкоголь кожного дня. 14 лютого цілий день стукав у двері, виламуючи їх, ображаючи нецензурними словами її та дітей. Вночі цього дня з 23.00 год. до ранку не давав спати, ображаючи і погрожуючи фізичною розправою.

Заявою ОСОБА_5 від 27 лютого 2018 року, згідно якої слідує, що вона звертається з проханням вплинути на ОСОБА_3 , який 25, 26, 27 лютого 2018 року приходив у нетверезому стані. Дуже сильно гримав у двері, погрожуючи фізичною розправою не тільки щодо неї, а й дітей, ображаючи нецензурними словами. Дітей виганяє з квартири, невістка просить не пускати його в квартиру, бо боїться його.

Заявою ОСОБА_5 від 19 квітня 2018 року, з якої слідує, що вона вже вкотре звертається до правоохоронних органів про вчинення кримінальних правопорушень її чоловіком ОСОБА_3 , яке виражається у вчиненні скандалів, погроз фізичною розправою, тілесних ушкоджень, моральний і психологічний тиск. Ці вчинки продовжуються починаючи з 2005 року по сьогоднішній день. Враховуючи періодичність звернень до правоохоронних органів і дію проведеної профілактичної роботи просить внести відомості до ЄРДР про вчинення насильства в сім`ї.

Зверненням ОСОБА_5 від 15 березня 2019 року, згідно якого вона звертається по допомогу та захист її і сина від ОСОБА_3 , який постійно вживає алкоголь та не лікується. З 10 березня по 15 березня ображає її нецензурними словами, погрожує, що поріже їх, викручує їй руки, а в ліфті хапав руками її за горло і кричав, що задушить.

Таким чином, оцінивши зазначені докази, суд прийшов до переконання, що стороною обвинувачення доведено факт вчинення ОСОБА_3 28 липня 2022 року домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_5 .

В постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 суд звернув увагу на наступне: у ст. 126- КК України словосполучення систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази».

Отже, із досліджених судом доказів вбачається, що факт домашнього насильства ОСОБА_3 28 липня 2022 року мав місце не вперше, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_5 .

Разом з цим, окрім зазначених вище доказів, прокурором надано пояснення ОСОБА_8 від 28 січня 2022 року, довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року, 06 березня 2018 року, 27 квітня 2018 року, 01 березня 2018 року; протоколи про адміністративні правопорушення №149620 від 03 квітня 2019 року, від 03 квітня 2019 року, від 06 березня 2018 року, 06 березня 2018 року, 01 березня 2018 року; листи від 08 квітня 2019 року №Р-103/ОП/, від 07 березня 2018 року №2184, від 02 травня 2018 року №Р-167/ОП/, від 02 березня 2018 року №Р-86/ОП/; пояснення ОСОБА_5 від 06 березня 2018 року; пояснення ОСОБА_3 від 06 березня 2018 року, 28 лютого 2018 року, які суд до уваги не бере, оскільки вони не є джерелом доказів для прийняття рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, згідно вимог КПК України.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до цього порушення та поведінку після його вчинення, зокрема ні під час досудового розслідування ні під час судового розгляду обвинувачений не розкаявся у вчиненому, не проаналізував свою поведінку та не зробив відповідних висновків. Під час судового розгляду обвинувачений всіляко проявляв своє незадоволення наявністю кримінального провадження щодо нього, при цьому висловлював думки, що його поведінка по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 є нормальною та він не вбачає в ній жодних порушень, наголошуючи, що це звичайні відносини між подружжям.

Також, суд враховує особу винного, зокрема: його вік, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, посередньо характеризується дільничним інспектором поліції, є інвалідом третьої групи. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що, з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту.

Беручи до уваги поведінку ОСОБА_3 після вчинення інкримінованого йому злочину, відсутність з його сторони будь якої критики його поведінки стосовно потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає вищевказане покарання необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й зможе запобігти вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1