ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/479/23 Справа № 183/2802/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000159 за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства Оліяр - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_9 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000159 від 16.03.2020 року, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190, ч.1 ст.382, ч.2 ст.209 КК України, про арешт майна.

Накладено арешт на майно, яке утворилося в результаті переробки насіння соняшника та зберігається за адресою: Львівська область, с. Ставчани, вул. Шашкевича, 36, на території ПП «Оліяр», а саме: 1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%), з метою збереження речових доказів.

Заборонено особам, у володінні, користуванні та розпорядженні яких знаходиться - 1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%) користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Залишено майно, а саме:1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%), на зберіганні на території ПП «Оліяр» () за адресою: Львівська область, с. Ставчани, вул. Шашкевича, 36.

Попереджено представника ПП «Оліяр» () про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Слідчий суддя встановив, що майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу.

Слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні слідчого.

Отже, для унеможливлення переміщення вказаного майна (1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%)) з території ПП «Оліяр» та подальшого його відчуження, чи переробки в технологічному циклі підприємства, що може призвести до втрати цього майна, слідчий суддя вважав можливим накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження цим майном.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ПП Оліяр подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати.

Разом з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Проси визнати причини пропуску строку поважними, оскільки ухвала слідчого судді була постановлена без виклику представника ПП Оліяр, копія постанови не надсилалась. Про наявність ухвали про накладення арешту представник підприємства дізнався лише 16.01.2023 року.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, оскільки при її прийнятті слідчий суддя неповно та однобічно дослідив надані докази.

Так, слідчий суддя приймаючи рішення про накладення арешту майна не навів жодних доказів на підтвердження наявності обставини щодо необхідності збереження речового доказу, зокрема, що майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 209 КК України, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та віднесено саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення або містить відповідні сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Вважає, що арештоване майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що свідчить про безпідставність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. А формальне посилання слідчим суддею на існування реальної загрози зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час чи необхідності проведення ряду невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень не повинно змінювати статус майна та автоматично перетворювати його на речовий доказ у кримінальному провадженні.

На думку апелянта, накладення арешту на майно, з огляду на відсутність його доказового значення для досудового розслідування, є явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладає надмірний тягар на власника цього майна.

Адвокат ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву, в якій підтримав доводи апеляційної скарги та просив розглядати справи за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що її постановлено без виклику власника вилученого майна, або його представника, про існування якої ПП Оліяр стало відомо 31.01.2023 року, а тому, враховуючи необхідність часу для складання апеляційної скарги, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити.

Доводи апеляції адвоката щодо необґрунтованості і невідповідності висновків оскаржуваної ухвали фактичним обставинам є слушними з огляду на таке.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам ухвала слідчого судді про накладення арешту не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Такі відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, а отже відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з наданих матеріалів, СУ ГУНП в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000159 від 16.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «ТД «Агродар» ОСОБА_10 , за участю ОСОБА_11 , який є директором ТОВ «АГРО КЕПІТАЛ ГРУП ЛТД» шляхом обману заволоділи грошовими коштами, а саме авансовим платежем, перерахованим ПП «ОЛІЯР» на виконання умов договору поставки товару (соняшникової олії) від 07.12.2017 року, чим спричинили ПП «Оліяр» матеріальну шкоду.

Відповідно до протоколу допиту у якості представника потерпілого ПП «Оліяр» ОСОБА_7 07.12.2017 року між ТОВ «ТД Агродар» та ПП «Оліяр» укладено договір поставки № 71217, відповідно до якого ТОВ «ТД Агродар» бере на себе обов`язок у відповідності до даного договору поставити, а ПП «Оліяр» прийняти та оплатити олію соняшникову нерафіновану невиморожену, наливом. В подальшому між зазначеними суб`єктами укладено специфікації до Договору поставки № 71217 під 07.12.2017, відповідно до якого оплата за товар (олія соняшникова) здійснюється в такому порядку:

80 % загальної вартості товару здійснюється на умовах попередньої оплати протягом 2 банківських днів з моменту отримання ПП «Оліяр» рахунку-фактури;

20 % від загальної вартості товару здійснюється протягом 3 банківських днів після поставки та надання товару ТОВ «ТД Агродар» підтвердження про прийняття та реєстрацію податкових накладних.

В подальшому між вказаними суб`єктами, майже за такими ж умовами, додатково укладено ще 13 специфікацій.

Так, до вересня 2019 року ТОВ «ТД «Агродар» добросовісно виконував зобов`язання за вищевказаним договором.

Однак, починаючи з вересня 2019 року ТОВ «ТД Агродар» почав порушувати терміни поставки олії, але до кінця листопада 2019 року товар хоча і надходив до ПП «Оліяр» однак не систематично.

З грудня місяця 2019 року, не виконавши в повному обсязі попередні зобов`язання, на суму понад 49 000 000 гривень, представники вищевказаного підприємства почали просити про наступний аванс у розмірі 30 000 000 гривень, аргументуючи тим, що після отримання вказаних коштів, вони повністю розрахуються за попередніми зобов`язаннями та зобов`язання які виникнуть, оскільки нібито у них на даний час відсутні оборотні кошти. На що ТОВ «ТД Агродар» було відмовлено.

У зв`язку з порушенням строків повернення коштів зазначених в Додатковій угоді від 24.03.2020 за ініціативою ПП «Оліяр» додаткова угода 14.07.2020 року була розірвана, шляхом спрямування відповідного листа на адресу ТОВ «ТД Агродар».

Після вказаних переговорів та розірвання додаткової угоди ТОВ «ТД «Агродар» до теперішнього часу свої зобов`язання за договором на загальну суму 36 253 057,38 гривень не виконав.

Вказаний факт було зареєстровано в Єдиному реєстру досудових розслідувань за № 0000077.

Крім того, 17 травня 2021 року до слідчого управління ГУНП в Луганській області надійшла заява від голови СФГ «Агротранс» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що Посадові особи ТОВ «ТД Агродар» за попередньою змовою з посадовими особами ТОВ «Агро кепітал груп ЛТД» шахрайським шляхом заволоділи насінням соняшника, яке перебувало на зберіганні, за адресою: Луганська область, смт. Троїцьке, вул. Чкалова, 16, відповідно до договору зберігання № 2ХР від 01.09.2018 укладеного між СФГ «Агротранс» та ТОВ «ТД Агродар», чим спричинили майнову шкоду фермерському господарству, у зв`язку з чим в діях зазначених посадових осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до заяви встановлено, що головою Селянсько-фермерського господарства «Агротранс» ОСОБА_12 , як «Поклажодавцем» та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агродар» ОСОБА_10 , як «Зберігачем», 01 вересня 2018 року було укладено договір зберігання №2 ХР, згідно якого СФГ «Агротранс» передає на зберігання ТОВ «ТД Агродар» насіння сояшника у кількості 2233,121 тон на суму 23 447 770,50 грн., строк до 31 травня 2019 року.

Згідно зазначеного договору з боку СФГ «Агротранс» на зберігання ТОВ «ТД Агродар» протягом вересня-листопада 2018 року було передано 2233,121 тони насіння соняшника.

На момент закінчення дії договору зберігання № 2 ХР від 01.09.2018 року, а саме на 31 травня 2019 року, здане на зберігання насіння соняшника у кількості 2233,121 тони на території зберігання (територія ТОВ «Агро Кепітал Груп ЛТД») було відсутнє у повному обсязі.

Станом на серпень 2019 року майна СФГ «Агротранс» на зберіганні в ТОВ «Агро Кепітал Груп ЛТД» вже не було, так як все насіння було перероблене на підприємстві ТОВ «Агро Кепітал Груп ЛТД» і отримана соняшникова олія була реалізована. Тобто, посадові особи зазначених товариств, діючи за попередньою змовою, зловживаючи своїм посадовим становищем, вчинили шахрайські дії, та незаконно привласнили насіння соняшника, що належить СФГ «Агротранс» та використали його для особистого збагачення, чим спричинили майнову шкоду фермерському господарству.

Вказаний факт було зареєстровано в Єдиному реєстру досудових розслідувань за № 0000188.

Крім того, до слідчого управління ГУНП в Луганській області надійшла заява від голови СФГ «Агротранс» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що Посадові особи ТОВ «Інтеренерджіхолдінг ЛЛС» за попередньою змовою з посадовими особами ТОВ «Агро кепітал груп ЛТД» шахрайським шляхом заволоділи насінням соняшника, яке перебувало на зберіганні, за адресою: Луганська область, смт. Троїцьке, вул. Чкалова, 16, відповідно до договору зберігання № 1906-1СХ від 19.09.2018 укладеного між СФГ «Агротранс» та ТОВ «Інтеренерджіхолдінг ЛЛС», чим спричинили майнову шкоду фермерському господарству, у зв`язку з чим в діях зазначених посадових осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Відповідно до заяви встановлено, що головою селянсько-фермерського господарства «Агротранс» ОСОБА_12 , як «Поклажодавцем» та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренерджіхолдинг ЛЛС», як «Зберігачем», 19 вересня 2018 року було укладено договір зберігання №1909-1СХ, згідно якого СФГ «Агротранс» передає на зберігання ТОВ «Інтеренерджіхолдинг ЛЛС» насіння сояшника у кількості 661,3 тон на загальну суму 6 943 650 грн., строк до 30 вересня 2019 року. Відповідно до договору фактичне місце зберігання ТОВ «Агро кепітал груп ЛТД» за адресою: Луганська область смт. Троїцьке, вул. Чкалова 16.

На підтвердження фактичного виконання договору, було складено специфікацію № 1 до Договору зберігання майна № 1909-1СХ від 19 вересня 2010 року та відповідні акти приймання передачі майна.

Однак, до теперішнього часу насіння соняшникове, яке було предметом Договору селянському фермерському господарству повернуто не було.

Станом на серпень 2019 року майна СФГ «Агротранс» на зберіганні в ТОВ «Агро Кепітал Груп ЛТД» вже не було, так як все насіння було перероблене на підприємстві ТОВ «Агро Кепітал Груп ЛТД» і отримана соняшникова олія була реалізована. Тобто, посадові особи зазначених товариств, діючи за попередньою змовою, зловживаючи своїм посадовим становищем, вчинили шахрайські дії, та незаконно привласнили насіння соняшника, що належить СФГ «Агротранс» та використали його для особистого збагачення, чим спричинили майнову шкоду фермерському господарству. Вказаний факт було зареєстровано в Єдиному реєстру досудових розслідувань за № 0000187.

У зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування виникли достатні підстави вважати, що до вчинення вище значених кримінальних правопорушень можуть бути причетні одні і ті ж самі особи, кримінальні провадження №00000077 від 24.02.2021, №0000187 від 17.05.2021 та №0000188 від 17.05.2021 об`єднанні в одне провадження за №0000077.

Крім того, 28.03.2021 року на адресу слідчого управління ГУНП в Луганській області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000159 від 16.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом зловживання довірою службовими особами ТОВ «ТД Агродар» грошовими коштами, що належать ПП «Оліяр», чим спричинили матеріальну шкоду вказаному підприємству.

У зв`язку з тим, що матеріали досудових розслідувань за №0000159 від 16.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та за №0000077 від 24.02.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 382 КК України, містять достатні підстави вважати, що зазначені кримінальні правопорушення, ймовірно вчинені одними й самими особами, вказані кримінальні провадження об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0000159 від 16.03.2020.

Крім того встановлено, що посадові особи ТОВ Агро кепітал груп ЛТД», ТОВ «ТД Агродар», ТОВ «ТД Агрокепітал» та ТОВ «Новоагро Україна» та інші суб`єкти господарювання, що підконтрольні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 здійснюють фіктивні господарські операції, мінімізуючи при цьому податковий кредит з ПДВ, та виводячи оборотні кошти підконтрольних підприємств в тіньовий готівковий обіг, завдаючи при цьому державі економічні збитки в особливо великих розмірах, що спричиняють тяжкі наслідки, тим самим набувають, володіють, використовують та розпоряджаються цим майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснюють фінансові операції з таким майном, а також вчиняють дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, джерела його походження, місцезнаходження.

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

У зв`язку з тим, що матеріали досудових розслідувань за № 0000159 від 16.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України та за № 000320 від 10.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, містять достатні підстави вважати, що зазначені кримінальні правопорушення, ймовірно вчинені одними й самими особами, вказані кримінальні провадження об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0000159 від 16.03.2020.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було проведено обшук за фактичним місцем знаходження ТОВ «ТД Агродар» та ТОВ «Агро кепітал груп ЛТД», в ході якого було виявлено та вилучено документи щодо господарської діяльності вказаних підприємств та насіння соняшника загальною вагою 2364875 кг та олія соняшникова 40 711 кг.

В подальшому, 14.06.2021 слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду ОСОБА_14 було винесено ухвалу № 1-кс/428/3546/2021 (справа 428/5395/21) відповідно до якої на насіння соняшника вагою 2364875 кг накладено арешт. Тією ж ухвалою визначено передати насіння соняшника, яке знаходиться за адресою: Луганська область смт. Троїцьке, вул. Чкалова, 16, на відповідальне зберігання до ПП «Оліяр» в особі директора ОСОБА_15 . Місцем зберігання насіння соняшника відповідно до виявленої облікової документації 2364875 кг було визначено зерновий склад ПП «Оліяр», який розташований за адресою: Львівська область, м. Пустомити, вул. Привокзальна, будинок 25.

19.06.2021-23.06.2021 проведено обшук за адресою: Луганська область, смт. Троїцьке, вул. Чкалова 16, з метою відшукання та вилучення арештованого майна - насіння соняшника загальною вагою: 2362375 кг, за результатом якого насіння соняшника було передано на відповідальне зберігання представникам потерпілої юридичної особи ПП «Оліяр» ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , які діяли від імені директора ПП «Оліяр» ОСОБА_15 на підставі довіреностей.

07.09.2021 слідчими СУ ГУНП в Луганській області проведено огляд арештованого майна, за адресою: Львівська область, м. Пустомити, вул. Привокзальна, 25. Проведеним оглядом встановлено, що насіння соняшника зберігається у силосі №40 з дотриманням умов для зберігання насіння соняшника.

Також, 26.07.2022 слідчими СУ ГУНП в Луганській області проведено повторний огляд арештованого майна, за адресою: Львівська область, м. Пустомити, вул. Привокзальна, 25. Оглядом засвідчено наявність насіння соняшника, на яке накладено арешт, за адресою визначеною ухвалою Сєвєродонецького міського суду.

12.08.2022 на адресу ПП «Оліяр» спрямовано лист за вихідним №3358/111/18-2022, з метою отримання інформації щодо стану арештованого майна.

16.08.2022 представники ПП «Оліяр» ще не надавши відповідь на вищевказаний лист, звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про скасування арешту на насіння соняшника, яке перебуває на відповідальному зберіганні у ПП «Оліяр». Відповідно до вказаного клопотання: «ПП «Оліяр», як зберігачем відповідальним за збереження якості насіння соняшника вжито заходів щодо переробки насіння соняшника». Відповідно до клопотання представника ПП «Оліяр» в результаті технічної переробки насіння соняшника утворилося:

1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%); 72 291 кг виробничі витрати (3,06%).

Крім цього, 18.08.2022 на електронну пошту до СУ ГУНП в Луганській області від ПП «Оліяр» вже надійшла відповідь за вихідним №1808-СУ на лист СУ ГУНП в Луганській області №3358/111/18-2022 від 12.08.2022, в якій зазначено, що посадовими особами ПП «Оліяр» подано заяву про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що невстановлені особи у невстановлений час всупереч ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 14.06.2021 року №1-кс/428/3546/2021 вчинили незаконні дії щодо майна (переробку насіння) на яке було накладено арешт без відома директора ПП «Оліяр».

Також встановлено, що за вищевказаним фактом слідчим відділом ВП№2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 17.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України та розпочато досудове розслідування.

19.08.2022 року керуючись положеннями ст.98 КПК України слідчим СУ ГУНП в Луганській області винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: 1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %), 846 438 кг шрот (35,83%), 420 739 кг лушпиння (17,81%), 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%), 72 291 кг виробничі витрати (3,06%), що утворилося в результаті переробки насіння соняшника вагою 2362375 кг, відповідно до клопотання представника ПП «Оліяр» ОСОБА_7

08.09.2022 року у с. Ставчани, Львівського району, Львівської області на підставі ухвали слідчого судді проведено огляд виробничих потужностей ПП «Оліяр» за адресою: Львівська обл., Львівський район, с. Ставчани, вул. Шашкевича, 36.

Так, в ході огляду встановлено, зі слів представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 арештоване майно, яке перебувало на відповідальному зберіганні було технологічно перероблено та на момент огляду на території ПП «Оліяр», у відповідних ємностях та приміщеннях зберігаються продукти переробки арештованого майна.

Зі слів головного технолога ПП «Оліяр» ОСОБА_17 , в присутності якого проводився огляд, за результатами переробки насіння соняшника було отримано олію нерафіновану, шрот, лушпиння, фосфатидний концентрат та так звані виробничі втрати, які виникають в ході переробки насіння соняшника виникають виробничі витрати, однак візуально їх оглянути не можливо та їх об`єм розраховується відповідно до технологічного регламенту. Також зі слів ОСОБА_18 , що продукти переробки насіння соняшника зберігаються в окремих резервуарах, які було в подальшому оглянуто слідчим.

В ході огляду було встановлено наявність продуктів переробки насіння, про те виміряти об`єми вказаних продуктів не виявилось можливим через відсутність технічної можливості. Більш детальну наявність та відповідність продуктів переробки встановити не є можливим. Однак зі слів головного технолога ПП «Оліяр» ОСОБА_17 та директора ПП «Оліяр» ОСОБА_15 на момент огляду на виробничих потужностях ПП «Оліяр» за адресою: Львівська область, с. Ставчани, вул. Шашкевича, 36, зберігаються продукти переробки насіння соняшника, на яке було накладено арешт та перебувало на відповідальному зберіганні у ПП «Оліяр», а саме: 1 011 568 кг олія нерафінована; 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Луганській області від 19.08.2022 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000159 від 16.03.2020 року - 1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %), 846 438 кг шрот (35,83%), 420 739 кг лушпиння (17,81%), 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%), 72 291 виробничі витрати (3,06%).

Старший слідчий СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року, вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, внесене в рамках кримінального провадження № 0000159, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком та зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вищевикладених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту майно належне ПП Оліяр, з метою уникнення втрати, пошкодження та зникнення майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування, старший слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з такою метою.

Крім того, відповідно до клопотання, слідчий прохає накласти арешт на майно, яке утворилось в результаті переробки насіння соняшника, на яке ухвалою Сєвєродонецького міського суду № 1-кс/428/3546/2021 (справа 428/5395/21) було накладено арешт та зберігається за адресою: Львівська область, с. Ставчани, вул. Шашкевича, 36 на території ПП «Оліяр», а саме: 1 011 568 кг олія нерафінована (42,82 %); 846 438 кг шрот (35,83%); 420 739 кг лушпиння (17,81%); 11 339 кг фосфатидний концентрат (0,48%), з метою збереження речових доказів.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що посилання слідчого на той факт, що на насіння соняшнику вагою 2362375 кг, було накладено арешт підтверджується виключно текстом клопотання, ухвал слідчого судді про арешт майна до клопотання додано не було.

На підтвердження того, що майно на яке слідчий просить накласти арешт утворилось в результаті переробки насіння соняшника, додано виключно протокол огляду від 08.09.2022 року, акт прийому- передачі майна від 08.09.2022 року, постанову про визнання речовим доказом та залишення на зберігання від 19.08.2022 року, протоколи допиту свідків.

Доказів того, що майно на яке слідчий просить накласти арешт утворилось внаслідок переробки насіння, на яке було накладено арешт у будь-якому кримінальному провадженні, а не переробки насіння підприємства, слідчим не надано, що ставить під сумнів відповідність вказаного майна вимогам ст. 98 КПК України.

Не надано вказаних доказів і прокурором в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ували слідчого судді.

Разом з цим, ч. 1 ст. 388 КК України передбачено відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт.

Отже, якщо слідчим дійсно встановлено факт переробки без дозволу слідчого судді чи органу досудового розслідування майна на яке було накладено арешт, слідчий повинен внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Під час апеляційного перегляду прокурором не зазначено обґрунтованих та достатніх підстав вважати, що із залученням вказаного майна для досягнення цілей кримінального провадження потрібно проводити в подальшому будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) цього майна.

До матеріалів клопотання такі відомості слідчим не надані й не підтверджені належними і допустимими доказами, а також поясненнями, які б можна було вважати переконливими.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не в повній мірі дослідив матеріали документів, які були надані прокурором до клопотання, як наслідок дійшов передчасного висновку, що вказане майно має ознаки речових доказів та підлягає арешту.

Більш того, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_19 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00159 було відмовлено.

Повторно звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження № 00159, слідчий обґрунтував його тим, що вилучене майно відповідно до ст. 98 КПК України, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки являються матеріальним об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить об`єктивних даних, які б вказували на те, що вилучене майно, з огляду на обставини, які розслідуються в рамках даного кримінального провадження №0000159 від 16.03.2020 року, відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. У клопотанні лише перераховуються загальні підстави для накладення арешту на майно, без зазначення конкретних обставин події за яких, вилучене майно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Не зважаючи на те, що матеріали клопотання містять постанову про визнання майна, про яке сьогодні йде мова, речовим доказом у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає не достатньо обґрунтованим, в розумінні вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, мотиви необхідності арешту майна, яке утворилось в результаті переробки насіння соняшника саме у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України. Тобто, виникає логічне питання щодо правових підстав для арешту цього майна та можливості використання майна саме як доказу у кримінальному провадженні за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Крім того, поза увагою слідчого судді, так і без належного врахування слідчим, залишився той факт, про що і наголошує сторона захисту, що в розпорядження слідчого були надані договори купівлі-продажу, вимога про повернення коштів, заява про припинення зобов`язання зарахування, специфікації та інші господарські документи, що посвідчують факт придбання насіння олії соняшникової нерафінованої, хоча фактичними обставинами кримінального провадження є насіння соняшнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, колегією суддів встановлено, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР 16.03.2020 року, що будь-кому із фігурантів цього кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, тобто у кримінальному провадженні на час внесення клопотання про арешт майна не має особи, яка є підозрюваною, що виключає можливість накладення арешту на майно будь-якої особи з метою конфіскації майна як виду покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на встановлені обставини, ні слідчим у поданому клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні, не доведено, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000159 від 16.03.2020 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Слідчий суддя не звернув увагу на викладені обставини та постановив ухвалу, яка не відповідає нормам права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, не обґрунтував висновку про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Наведене, дає дійти до висновку про те, що майно, на яке було накладено арешт, і яке вилучено органами СУ ГУНП В Луганській області, не є виправданим та необхідним заходом дієвості на даному етапі розслідування кримінального провадження.

Слід зазначити, що скасування арешту майна передбачає його повернення. Під час судового розгляду встановлено, що, незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна і необґрунтована, із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ч. 3 ст. 407 КПК України, нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити як у безпідставному.

Керуючись ст.ст. 24, 132, 170-174, 370, 372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання представника Приватного підприємства Оліяр - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства Оліяр - адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000159 від 16.03.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 209 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4