БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/418/22
Провадження № 1-кп/730/13/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000182 від 18.06.2022р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, -

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 16 червня 2022 року близько 17-00 год., перебуваючи на полі для випасу великої рогатої худоби, що поряд з урочищем «Дуб`янщина» та ліворуч від автодороги м. Борзна - с. Кинашівка, після спільного розпиття спиртних напоїв в ході сварки на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 численні удари руками та ногами по голові й тулубу, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження в області тулуба - у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась гематомами грудної клітки й садном її правої половини, множинними переломами ребер з обох сторін, лівобічним гемоплевритом (накопиченням крові у лівій плевральній порожнині та запалення її плеври), забоєм середостіння, а також активним спаданням (ателектазом) респіраторних відділів нижньої долі лівої легені, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння; крім того, внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження в області голови - у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась множинними синцями обличчя та струсом головного мозку, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня.

Також, ОСОБА_7 16 червня 2022 року близько 17-00 год., перебуваючи на полі для випасу великої рогатої худоби, що поряд з урочищем «Дуб`янщина» та ліворуч від автодороги м. Борзна - с. Кинашівка, в ході умисного заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень побачив поряд на землі гроші в сумі 300 грн, які випали з кишені штанів останнього й, скориставшись тим, що цього ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, в умовах дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., та продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., затвердженого Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022р., Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022р., затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022р., Указом Президента України №341/22 від 17.05.2022р., затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022р., підняв і забрав вказані грошові кошти собі, таким чином таємно викрав належні ОСОБА_8 гроші в сумі 300 грн та розпорядився ними в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

ОСОБА_7 у судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що вдень 16 червня 2022 року він перебував на пасовищі біля урочища «Дуб`янщина», де ОСОБА_9 зі своєю матір`ю ОСОБА_10 пасли скот. Пізніше до них прийшов ОСОБА_8 , мав з собою 0,5л горілки, яку вони втрьох вжили. Після цього ОСОБА_8 дав ОСОБА_9 грошей і той поїхав за добавкою, привізши 1,5л самогону, які вони також утрьох розпили й ОСОБА_8 заснув. Ввечері він став будити ОСОБА_8 , на що той почав його ображати різними словами. Коли через деякий час вони стали розходитись, то з метою помсти за образу він на велосипеді наздогнав йдучого додому ОСОБА_8 , зліз із велосипеда й почав наносити йому удари руками по голові та ребрах; ногами ОСОБА_8 не бив. Закінчивши побиття ОСОБА_8 , він поряд біля велосипеда знайшов гроші в сумі 300 грн (купюрами 200 грн, 100 грн), які забрав собі й поїхав на квартиру до ОСОБА_11 , де їх з нею та ОСОБА_12 пропили. Вказує, що після нього ОСОБА_8 міг ще хтось побити, внаслідок чого той і отримав тяжкі тілесні ушкодження. Стверджує, що не бачив, як гроші випали з одягу ОСОБА_8 та їх у нього не викрадав, а знайшов; при цьому, не заперечує, що до побиття потерпілого біля велосипеда ніяких грошей не було, як і інших сторонніх осіб поруч. Зазначає, що після вищевказаних подій до потерпілого чи його рідних не приходив, станом його здоров`я не цікавився, вибачення не просив, заподіяних збитків не відшкодовував.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що вдень 16 червня 2022 року він прийшов на пасовище до ОСОБА_9 , де той з матір`ю пасли скот; там був і раніше незнайомий йому ОСОБА_7 . З собою він приніс 0,5л горілки, яку чоловіки втрьох випили. В нього було 500 грн, з яких 200 грн він дав ОСОБА_7 чи ОСОБА_9 (точно не пам`ятає), щоб привезли додаткового спиртного, який вони також випили. Між ним та ОСОБА_7 ніякого конфлікту не було, він його не ображав. Коли він пішов додому, то ОСОБА_7 наздогнав його і почав бити: спочатку руками по голові, а як упав то й ногами по тілу в область грудей. Від цих дій він напевно втратив свідомість і як опинився вдома погано пам`ятає. ОСОБА_7 бачив, що в нього залишалось 300 грн (купюрами 200 грн, 100 грн), ці гроші ОСОБА_7 просив дати чи позичити йому, але він відмовив; вказані грошові купюри могли випасти з кишені штанів у процесі його побиття ОСОБА_7 , які останній незаконно привласнив. Стверджує, що окрім ОСОБА_7 ніхто інший йому тілесних ушкоджень не наносив. Наступного дня йому погіршало й рідні викликали швидку медичну допомогу, після чого його госпіталізували спочатку до лікарні в м. Борзна, а потім відвезли в м. Чернігів, де йому робили операцію. Вказує, що після вищевказаних подій ОСОБА_7 до нього не приходив, станом його здоров`я не цікавився, вибачення не просив, заподіяних збитків не компенсував. Наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вдень 16 червня 2022 року її чоловік ОСОБА_8 пішов з дому і довго не повертався, хоча вже почало сутеніти; напередодні він отримав пенсію. Вона зателефонувала ОСОБА_10 , яка повідомила про побиття на полі ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , після чого на подвір`ї господарства вона побачила свого чоловіка, обличчя якого було в крові, малися масивні синці на тулубі, були порвані штани, в кишенях яких відсутні ключі й гроші, він не спав всю ніч. Чоловік також повідомив, що його із-за грошей побив ОСОБА_7 . Вранці про дану подію вона розповіла своєму сину й викликали швидку допомогу, після чого чоловік спочатку лікувався в місцевій медичній установі, а потім у м. Чернігові.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що очевидцем подій він не був, а вранці 17.06.2022р. за повідомленням матері приїхав до них додому й побачив побитого батька, обличчя та одяг у крові, важко дихав, порвані штани; при цьому казав, що його напередодні на пасовищі із-за грошей побив ОСОБА_7 . У зв`язку з таким станом здоров`я батька поклали до лікарні в м. Борзну, а потім в м. Чернігів. Після цих подій ОСОБА_7 до них не приходив, вибачення не просив, коштів на лікування батька не надавав.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 суду пояснили, що ввечері, точної дати не пам`ятають, вони разом з ОСОБА_7 на квартирі в ОСОБА_14 вживали спиртні напої, на придбання яких гроші в сумі 200 грн однією купюрою давав ОСОБА_7 , після чого розійшлись по домівках. Наступного дня від ОСОБА_9 вони дізнались, що ОСОБА_7 на пасовищі побив ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 16 червня 2022 року вона зі своїм сином ОСОБА_9 на полі пасли корів, їм приїхав допомогти ОСОБА_7 , а близько 12-00 год. до них підійшов ОСОБА_8 . Обідаючи, чоловіки вживали спиртні напої, після чого за надані ОСОБА_8 гроші спочатку її син, а потім ОСОБА_7 , їздили за добавкою алкоголю; ніяких конфліктів у її присутності між ними не було. Вона на деякий час відлучилась догледіти за коровами, а коли повернулась на місце, то виявила лише сплячого сина. Проїхавши трохи по полю, за 300м побачила ОСОБА_7 , який сидів зверху над ОСОБА_8 ; на її окрик ОСОБА_7 схопив велосипед і поїхав; ОСОБА_8 залишився лежати на землі, його обличчя було дуже побите, він не міг нічого говорити, були розірвані штани, ніяких грошей поряд не було. Через деякий час вона знову навідалась до ОСОБА_8 , але той сказав, що дійде додому сам.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 16 червня 2022 року він зі своєю матір`ю ОСОБА_10 на полі пасли корів, їм приїхав допомогти ОСОБА_7 , а потім до них підійшов ОСОБА_8 й вони втрьох вживали спиртні напої. В подальшому за надані ОСОБА_8 гроші він поїхав ще за горілкою, але повернувся без неї й передав гроші ОСОБА_7 , який привіз алкоголь. Потім він заснув, а коли прокинувся, то поряд була лише його мати, яка повідомила, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_8 . Женучи корів додому, помітив неподалік на полі ОСОБА_8 , обличчя якого було в крові, порвані штани й він говорив, що його побив ОСОБА_7 .

З заяви ОСОБА_8 від 17.06.2022р. та протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.06.2022р. вбачається, що останній звернувся до місцевого органу поліції з приводу нанесення йому 16 червня 2022 року близько 17-00 год. на полі для випасу ВРХ ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та викрадення грошей у сумі 300 грн.

Згідно протоколу огляду речей ОСОБА_8 від 25.06.2022р., добровільно наданих його дружиною ОСОБА_13 : чоловічі темні штани розірвані по швам із внутрішньої сторони, брудні та в пилюці, світла кепка (панама) також забруднена зі слідами речовини бурого кольору (РБК); даний одяг був на ОСОБА_8 під час його перебування на пасовищі, коли ОСОБА_7 наносив йому тілесні ушкодження. Вказані речі були поміщені до спецпакету та вилучені.

За висновком судово-медичної експертизи №88 від 23.07.2022р. у ОСОБА_8 були встановлені тілесні ушкодження: в області тулуба - у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась гематомами грудної клітки й садном її правої половини, множинними переломами ребер з обох сторін, лівобічним гемоплевритом (накопиченням крові у лівій плевральній порожнині та запалення її плеври), забоєм середостіння, а також активним спаданням (ателектазом) респіраторних відділів нижньої долі лівої легені, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння; в області голови - у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась множинними синцями обличчя та струсом головного мозку, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня. В утворенні даних тілесних ушкоджень могла мати місце неоднократна дія тупих твердих предметів по механізму удару, зокрема, 16 червня 2022 року внаслідок численних ударів руками та ногами в область голови й тулуба.

Дослідивши зазначену експертизу, суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованою, даною на підставі повного вивчення матеріалів справи, а тому суд не вбачає підстав сумніватися в її достовірності.

Твердження обвинуваченого про можливість спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень окрім нього іншою особою є непереконливими й не заслуговують на увагу, оскільки потерпілий у своїх заявах та у судовому засіданні чітко й послідовно вказував саме на ОСОБА_7 як на особу, що його побила та забрала гроші. Натомість, позиція обвинуваченого впродовж судового розгляду є непослідовною: спочатку він не заперечував своєї причетності до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а перед закінченням висунув захисну версію про існування якихось сторонніх осіб, які могли побити потерпілого.

Водночас, суд зауважує, що той фізичний стан, у якому ОСОБА_8 відразу після його побиття ОСОБА_7 на пасовищі бачила свідок ОСОБА_10 , повністю відповідає виявленим на потерпілому тілесним ушкодженням його дружиною ОСОБА_13 по прибуттю додому, що знайшло своє відображення й у висновку судово-медичної експертизи.

Отже, показання потерпілого ОСОБА_8 щодо виду, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень, які малися у нього, місцезнаходження привласнених ОСОБА_7 грошових коштів, їх купюр та загальної суми в цілому узгоджуються з показаннями обвинуваченого, свідків, дослідженими письмовими матеріалами справи, а тому з огляду на належність та допустимість цих доказів суд вважає за можливе покласти їх в основу вироку.

Даючи оцінку доводам обвинуваченого та його захисника щодо знахідки грошей та заперечення в зв`язку з цим факту викрадення їх ОСОБА_7 у потерпілого, суд зважує на наступне.

Знахідка це рухома річ (майно), втрачена або загублена власником(володільцем) поза його волею і ким-небудь знайдена.

За нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

При цьому, існує презумпція «забутості» речі її власником. У подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а тільки залишена чи забута ним.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відоме; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати й сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; ґ) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

ОСОБА_7 у судовому засіданні хоча й заперечував, що викрав належні ОСОБА_8 гроші в сумі 300 грн, проте визнавав, що заволодів ними, піднявши їх із землі безпосередньо поряд з місцем побиття потерпілого, тоді як до цієї події ніяких грошей там не було. Крім того, ОСОБА_7 був обізнаний про наявність у ОСОБА_8 саме такої кількості та номіналів грошових купюр, які він привласнив на місці заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим в обвинуваченого була можливість ідентифікації власника грошей. Натомість, ОСОБА_7 нікого (потерпілого, його рідних, присутніх на пасовищі) не повідомив про виявлені ним грошові кошти, які йому не належать, а після окрику свідка ОСОБА_10 відразу втік, розпорядившись привласненими чужими грошима в своїх корисливих цілях.

Водночас, у даній ситуації ОСОБА_7 , привласнюючи грошові кошти ОСОБА_8 , розумів, що зовнішні умови, обстановка, місцезнаходження грошей свідчать про те, що вони фактично не вийшли з володіння власника поза його волею, а випали з його одягу внаслідок протиправних дій самого обвинуваченого і могли бути підібрані потерпілим після відновлення у нього свідомості.

Тому, оцінюючи вищевказані показання ОСОБА_7 суд враховує те, що заволодіння ним майном, яке фактично не вийшло з володіння потерпілого, а опинилося з певних причин у неналежному, але відомому йому місці; обвинувачений, який був винуватцем вчинення насильницьких дій стосовно потерпілого й знав, кому належить це майно, мав підстави вважати, де перебуває його власник, й усвідомлював, що він може за ним повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Натомість невизнання обвинуваченим своєї вини у таємному викраденні грошових коштів потерпілого є його суб`єктивною оцінкою власних дій, що суд розцінює як намір ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин.

Отже, винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №505/75 від 08.12.2022р. у ОСОБА_7 на теперішній час та на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, мав місце нестійкий розлад особистості (F60.8 - за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), але він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_7 психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин із синдромом залежності не виявлено, в зв`язку з чим відповідне лікування йому не показано. Тобто, обвинувачений є осудною особою.

Клопотання ОСОБА_7 про проведення стосовно нього стаціонарної судово-психіатричної експертизи в зв`язку з його незгодою з висновком амбулаторної експертизи протокольною ухвалою суду від 23.02.2023р. було залишено без задоволення, оскільки обвинуваченим не наведено переконливих аргументів та підстав для її призначення.

Натомість, посилання ОСОБА_7 на те, що він вважає себе дуже психічно хворою особою не заслуговують на увагу, так як упродовж всього судового розгляду обвинувачений зазначав про свій задовільний психічний стан здоров`я, при спілкуванні з експертом на якісь розлади психіки не скаржився, в зв`язку з чим амбулаторна судово-психіатрична експертиза дійшла обгрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_7 лише нестійкого розладу особистості, яке не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто умисних тяжких тілесних ушкоджень, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України; своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України. За сукупністю ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.4 ст.185 КК України, і його дії кваліфіковано вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілого, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно; неодружений; мешкає з матір`ю-пенсіонеркою ОСОБА_15 , 1950 р.н., та ОСОБА_16 , 2016 р.н., яку вважає своєю біологічною дочкою, що юридично документально не підтверджено і над якою встановлено опіку з боку його матері; є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків по найму; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проте до 2018 року перебував у консультативній групі з діагнозом F60.4 і знятий з обліку в зв`язку з відсутністю звернень про надання допомоги; згідно досудової доповіді протягом 2022 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності; не судимий в силу ст.89 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд погоджується з прокурором та не може визнати за пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті, оскільки таких обставин не було встановлено під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, висловлення щирого жалю з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити ситуацію, що склалась, та готовність нести кримінальну відповідальність. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину фактично не визнав, не вжив і не намагався вжити жодних заходів до добровільного відшкодування потерпілому хоч якоїсь суми збитків, не попросив елементарного вибачення, хоча з часу вчинення інкримінованих йому діянь пройшло понад вісім місяців.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Водночас доказів вчинення ОСОБА_7 таких не було надано. Більше того, під час судового провадження обвинувачений не тільки не проявив активних (ініціативних, енергійних) дій у наданні допомоги суду в з`ясуванні обставин скоєних ним кримінальних правопорушень, а й у своїх показаннях вказав на свою непричетність до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та викрадення у нього грошей.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий повідомив про невжиття обвинуваченим жодних заходів до компенсації заподіяної йому шкоди й просить призначити реальне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб); на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Таким чином, виходячи з тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, відсутності пом`якшуючих та наявності обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчинених ним діянь, позиції потерпілого, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді реального позбавлення волі.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся, долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Зважаючи, що строк дії раніше застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту закінчився 30 жовтня 2022 року, клопотання прокурора з цього приводу не ініціювалось, то до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому суд вважає за можливе не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання.

Речові докази по справі: розірвані чоловічі штани темного кольору та кепку (панаму) білого кольору зі слідами РБК, які знаходяться у ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області та належать потерпілому ОСОБА_8 , повернути ОСОБА_8 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1