Справа № 372/1243/20
Провадження 1-кп-84/22
ухвала

02 листопада 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в суді перебуває вказана справа.

29.08.2022 року від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке обґрунтовує тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло три роки.

31.10.2022 року від обвинуваченого ОСОБА_6 також надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке також обґрунтовує тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло три роки.

В судовому засіданні 02.11.2022 року обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та захисник обвинувачених ОСОБА_5 вимоги клопотань підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в клопотаннях, просили клопотання задовольнити та закрити провадження у справі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання заперечив проти клопотань обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності за закриття провадження та просив відмовити в їх задоволення, посилаючись на те, що під час проведення досудового розслідування обвинувачені оголошувались у розшук у зв`язку з чим також було винесено постанову про зупинення досудового розслідування на час розшуку обвинувачених, на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи додаткові доказів, а саме постанови про оголошення розшуку обвинувачених, постанову про зупинення досудового розслідування, копії ухвали про оскарження бездіяльності дізнавача та постанову про відновлення досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_8 проти клопотань обвинувачених не заперечила, просила розглянути цивільний позов. Проти клопотання прокурора про залучення до матеріалів справи додаткових доказів не заперечила.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про залучення до матеріалів справи додаткових доказів заперечили в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні.

Захисник ОСОБА_5 в заперечив проти клопотання прокурора про залучення до матеріалів справи додаткових доказів та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши прокурора, потерпілу, обвинувачених, захисника, перевіривши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000861 від 25.08.2019 року, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання прокурора про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про залучення до матеріалів справи додаткових доказів підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що 25.08.2019 року за фактом спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткий розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_8 порушено кримінальне провадження № 0000861 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вони просять звільнити їх від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до санкцій ч. 2 ст. 125 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України у редакції закону чинного на час скоєння кримінального правопорушення, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим на даний час кваліфікується, як кримінальний проступок (на час вчинення кваліфікувалось, як злочин невеликої тяжкості), за який передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за яки передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у редакції закону чинного на час вчиненні кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим слід також звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вбачається наступне.

Згідно обвинувального акту від 04.06.2021 року, вбачається, що 24.08.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 спричинили потерпілій ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження. 25.08.2019 року відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000861.

Разом з тим постановою начальника СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 30.11.2020 року було оголошено розшук обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також постановою начальника СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 30.11.2020 року було зупинено строк досудового розслідування з 30.11.2020 року, оскільки обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переховувались від органів досудового розслідування.

Постановою начальника СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 18.05.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000861 від 25.08.2019 року відновлено.

Враховуючи обставини, викладені вище, з матеріалів справи вбачається що під проведення досудового розслідування обвинувачені оголошувалися в розшук, у зв`язку з чим строк досудового розслідування було зупинено понад 5 місяців тобто з 30.11.2020 року до 18.05.2021 року, а тому трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності не сплив, а підстави для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відсутні.

За таких обставин в задоволенні передчасних клопотань обвинувачених слід відмовити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 42, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Залучити до справи подані прокурором письмові докази.

В задоволенні клопотань обвинувачених про їх звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1