Провадження № 1-кс/742/543/23
Єдиний унікальний № 742/1676/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Прилуцького міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 15.03.2023 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. за адресою АДРЕСА_1 про те, що невстановлена особа з використанням електронно-обчислювальної техніки та м/т НОМЕР_1 , представилася співробітником банку та переконала ОСОБА_5 повідомити реквізити своєї картки Приватбанк № НОМЕР_2 , внаслідок чого, з вищевказаної картки та картки № НОМЕР_3 були списані кошти на загальну суму 38550 грн на невідому йому картку Райффайзен № НОМЕР_4 .

Відомості про даний факт 16.03.2023 внесені до ЄРДР за №0000322, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08.03.2023 до гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. за адресою АДРЕСА_1 , подзвонила особа з м/т НОМЕР_1 та представилася співробітником банку та переконала ОСОБА_5 повідомити реквізити своєї картки Приватбанк № НОМЕР_2 , внаслідок чого, з вищевказаної картки та картки № НОМЕР_3 були списані кошти на загальну суму 38550 грн на невідому йому картку Райффайзен.

Відповідно до наданої ОСОБА_5 роздруківки виписки по йому належних рахунків, яку він додав до протоколу допиту, кошти були перераховані на банківську платіжну картку № НОМЕР_4 , яка відкрита в АТ «Райффайзен банк»

Слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання грошових коштів у сумі 38550 грн., які облікуються на банківській платіжній картці № НОМЕР_4 відкритій в АТ «Райффайзен банк», речовим доказом у кримінальному провадженні.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні, з метою запобігання ризиків приховування або відчуження грошових коштів, є необхідність накладення арешту на грошові кошти.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, викладених в клопотанні.

Розглянувши дане клопотання, дослідивши долучені до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000322 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.03.2023 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. за адресою АДРЕСА_1 про те, що невстановлена особа з використанням електронно-обчислювальної техніки та м/т НОМЕР_1 , представилася співробітником банку та переконала ОСОБА_5 повідомити реквізити своєї картки Приватбанк № НОМЕР_2 , внаслідок чого, з вищевказаної картки та картки № НОМЕР_3 були списані кошти на загальну суму 38550 грн на невідому йому картку Райффайзен № НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 25.03.2023 грошові кошти у сумі 38550 грн., які облікуються на банківській платіжній картці № НОМЕР_4 ,

відкритій в АТ «Райффайзен банк», визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до платіжної інструкції № ЕСМ-P24А928025315D9585 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», від імені платника ОСОБА_5 проведено переказ коштів з картки НОМЕР_5 на картку НОМЕР_6 на суму 23550 грн унікальний ідентифікатор одержувача НОМЕР_4 (а.с.10). _

Згідно з платіжної інструкції № ЕСМ-P24А928124019D1420 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», від імені платника ОСОБА_5 проведено переказ коштів з картки НОМЕР_7 на картку НОМЕР_6 на суму 2500 грн, унікальний ідентифікатор одержувача НОМЕР_4 (а.с.11).

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та є потреба у досудового розслідування здійснити таке втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та даним втручання може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, а саме забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин вважаю, що є необхідність накладення арешту на вищевказане майно, оскільки таке відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна, проведення ряду експертиз, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилися на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, який використовує дане майно і заборона його використання та розпорядження ним на переконання слідчого судді на даному етапі досудового розслідування не становитиме для власника надмірний тягар, а тому з урахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що при виборі способу накладення арешту слідчим , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження цим майном до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні є співмірним та пропорційним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98,131,132,170-173,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 38550 грн., які знаходяться на банківській платіжній картці № НОМЕР_4 , рахунок якої відкритий в АТ «Райффайзен банк», шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_6