Справа № 148/77/23
Провадження №1-кп/148/80/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000215, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лауксаргяй Таурагського району, Литва, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

30.06.2022 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами інших громадян, шляхом їх обману, під виглядом продажу через мережу «Інтернет» жіночого одягу та взуття, яких в дійсності не мав в наявності та не планував придбати для подальшої їх реалізації шляхом виконання взятих на себе зобов`язань, розмістив при цьому оголошення в соціальній мережі «Facebook» про продаж жіночого одягу та взуття, які не відповідали дійсності.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами інших осіб, шляхом обману, 30.06.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону, через мережу «Інтернет» в соціальній мережі «Facebook» створив обліковий запис під вигаданим іменем « ОСОБА_6 » та розмістив кілька оголошень з продажу жіночого одягу та взуття, яких в дійсності не мав, при цьому прикріпив до оголошень фотознімки товарів, які скопіював у мережі «Інтернет», з метою надання ознак правдивості своїм злочинним намірам, шляхом розміщення завідомо неправдивої інформації, тим самим вчинивши незаконні дії, направлені на досягнення злочинної мети, а саме заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.

В подальшому, 30.06.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , з метою купівлі жіночого одягу та взуття зайшла під особистим обліковим записом в соціальну мережу «Facebook», де натрапила на оголошення з приводу продажу жіночого одягу та взуття, які належали вигаданому обліковому запису « ОСОБА_6 », який створив ОСОБА_4 . Цього ж дня, продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 в особистій переписці в соціальній мережі «Facebook» домовився із ОСОБА_7 про купівлю-продаж жіночого одягу та взуття, а також про оплату за вказані товари на суму 1550 гривень, при цьому повідомив потерпілій неправдиві відомості про наявність товару. Для здійснення оплати за товар, загальною сумою 1550 гривень, ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 реквізити своєї банківської картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка оформлена на його ім`я. При цьому, ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_7 , що після перерахування грошових коштів, відправить на ім`я останньої оплачений жіночий одяг та взуття.

Після цього, 30.06.2022 ОСОБА_7 , будучи неправдиво запевненою в добросовісності намірів ОСОБА_4 та виконанні взятих ним не себе зобов`язань, з власної банківської картки AT КБ «Приватбанк» через додаток «Приват24», який встановлений в мобільному телефоні здійснила перерахування грошових коштів двома транзакціями о 14:32 годині в сумі 1200 гривень та о 15:14 годині в сумі 350 гривень на вищевказану банківську картку AT «Ощадбанк», яка належить ОСОБА_4 .

Далі ОСОБА_4 , ввівши в оману ОСОБА_7 , отримавши грошові кошти, порушуючи попередню домовленість про пересилку товарів, своїх зобов`язань не виконав та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 шляхом обману заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами в загальній сумі 1550 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 12.01.2023 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді одного року обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням строком один рік та відповідно до вимог ст. 76 КК України покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 190 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 надала свою письмову згоду на укладення ними угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить підготовче судове засідання в даному кримінальному провадження провести без її участі.

Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є кримінальним проступком, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.

Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.

Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, встановлено судом і те, що потерпіла ОСОБА_7 своєю письмовою заявою від 12.01.2023 надала свою згоду прокурору на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості, яка надана в судовому засіданні прокурором суду.

Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна інтересам конкретної особи, яка надала свою згоду на укладення угоди, тяжкість даного кримінального правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 12.01.2023 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 січня 2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000215.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 190 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме: DVD-диск з інформацією, наданою АТ "Ощадбанк" стосовно банківської картки № НОМЕР_1 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України

Суддя ОСОБА_1