Справа № 947/8497/23
Провадження № 1-кс/947/3589/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошову винагороду у сумі 3000 (трьох тисяч) доларів США та діючи за попередньою змовою групою осіб з числа мешканців с. Тарутине, Одеської області, ймовірно причетний до організації та систематичного незаконного переправлення осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, через державний кордон України, поза пунктом пропуску.

Так, 16.03.2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 було затримано.

В ході затримання підозрюваного ОСОБА_6 , було проведено особистий обшук, під час якого затриманий, добровільно видав:

- 50 грошових купюр номіналом 100 доларів США, на загальну суму 5000 доларів США, із наступними серійними номерами:

1)FF18827111A, 2)AG71763541A 3)FF52667957A 4)FB37016074A 5)FK19233234B 6)FB05697784D 7)HE13219198B 8)FF58002746A9)FC14839901A 10)HB10083942M 11)CG31017056A 12)KB82746556K 13)DK03422743A 14)CC21801003A 15)CF87839425A 16)KB85192707H 17)KB82746553K 18)KB30943255E 19)AB27850346G 20)KB13831976H 21)FL72750074C 22)AB91703708R 23)HL71330510G 24)KB66639614F 25)KB77356137N 26)KK25997809C 27)KF29039820C 28)KB44334496C 29)KB44334468C 30)KB44334495C 31)KB60969141J 32)AB27632551K 33)KG43143345A 34)KD19327463A 35)HE81578492B 36)KB54890467J 37)FF98378715C 38)DB36315874D 39)FJ29831279A 40)KB92907913H 41)FB75430658C 42)HH28759979A 43)KB90108541L 44)KH36841302A 45)KH49555822A 46)HB19842371N 47)HJ01092120A 48)KB48166116E 49)KB25202005H 50) НОМЕР_1 та 1500 гривень, номіналом по 500 гривень;

- мобільний телефон білого кольору, марки «Xiaomi»- Redmi 10 із сім-картою НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «VolkswagenGOLF»д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ ММ3» самоскид д.н.з. НОМЕР_4 .

16.03.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене в ході затримання підозрюваного ОСОБА_6 , майно в порядку ст. 208 КПК України, визнано речовими доказами.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна зазначаючи , що підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження, у зв`язку з тим, що речі були виявлені та вилучені під час затримання підозрюваної особи в порядку ст. 208 КПК України, а саме безпосередньо після ймовірного вчинення кримінального правопорушення та мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні:

-слідчий вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі просив його задовольнити, зазначивши, що грошові кошти 5000 доларів США підозрюваний видав добровільно, вказані грошові кошти були передані свідком підозрюваному за незаконний перетин кордону. Перед передачею вказаних грошових коштів вони оглядалися, складалися відповідні протоколи. Грошові кошти у розмірі 1500 гривень належать підозрюваному, та у випадку визнання його винним підлягають конфіскації. Вилучений мобільний телефон є предметом за допомогою якого вчинялося кримінальне правопорушення, так як підозрюваний спілкувався зі свідками по мобільному телефону. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу також потрібно в якості речових доказів.

- представник власника майна адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 1500 гривень, які є особистими коштами підозрюваного ОСОБА_6 та свідоцтва на реєстрацію транспортних засобів, які були вилучені, оскільки вказані речі не мають доказового значення в рамках означеного кримінального провадження. Щодо інших грошових коштів зазначив, що вони не належать підозрюваному.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

16.03.2023 року ОСОБА_6 було затримано, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, в ході затримання ОСОБА_6 , у нього було вилучено речі, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а також відповідну слідову інформацію, в зв`язку з чим такі речі відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 16.03.2023 року, а отже, такі речі потребують збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження речей, які можуть бути використані в якості речових доказів, зокрема вилучені грошові кошти, ймовірно отримані злочинним шляхом, а вилучений мобільний телефон із сім-карткою може містити інформацію щодо незаконної діяльності підозрюваного, його спілкування з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя зазначає, що вилучене свідоцтво про реєстрацію траснпортного засобу марки «Volkswagen GOLF» д.н.з. НОМЕР_3 має виняткове доказове значення в рамках означеного кримінального провадження, оскільки вказаний транспортний засіб слугував ймовірним знаряддям вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що слідчим у судовому засіданні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ ММ3» самоскид д.н.з. НОМЕР_4 та яке саме значення має вказаний документ в рамках означеного кримінального провадження слідчим не доведено.

На думку слідчого судді, не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України частково задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено 16.03.2023 року в ході затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порядку ст. 208 КПК України, а саме:

-50 грошових купюр номіналом 100 доларів США, на загальну суму 5000 доларів США, із наступними серійними номерами:

1)FF18827111A, 2)AG71763541A 3)FF52667957A 4)FB37016074A 5)FK19233234B 6)FB05697784D 7)HE13219198B 8)FF58002746A 9)FC14839901A 10)HB10083942M 11)CG31017056A 12)KB82746556K 13)DK03422743A 14)CC21801003A 15)CF87839425A 16)KB85192707H 17)KB82746553K 18)KB30943255E 19)AB27850346G 20)KB13831976H 21)FL72750074C 22)AB91703708R 23)HL71330510G 24)KB66639614F 25)KB77356137N 26)KK25997809C 27)KF29039820C 28)KB44334496C 29)KB44334468C 30)KB44334495C 31)KB60969141J 32)AB27632551K 33)KG43143345A 34)KD19327463A 35)HE81578492B 36)KB54890467J 37)FF98378715C 38)DB36315874D 39)FJ29831279A 40)KB92907913H 41)FB75430658C 42)HH28759979A 43)KB90108541L 44)KH36841302A 45)KH49555822A 46)HB19842371N 47)HJ01092120A 48)KB48166116E 49)KB25202005H 50) НОМЕР_1 та 1500 гривень, номіналом по 500 гривень;

- мобільний телефон білого кольору, марки «Xiaomi» - Redmi 10 із сім-картою НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen GOLF» д.н.з. НОМЕР_3 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на старшого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1