У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000291, відомості про яке внесено 05.08.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 240 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 240 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 05 серпня 2021 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи органів місцевого самоврядування спільно з службовими особами контролюючих органів Закарпатської області, з використанням свого службового становища та діючи спільно з іншими невстановленими фізичними особами підприємцями здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення «Андезит» на території Берегівського та Мукачівського районів.

Також в ході проведення досудового розслідування зібрано інформацію стосовно службових та інших осіб, які причетні до незаконного видобутку корисних копалин на території кар`єру в с. Доробратово, Мукачівського району Закарпатської області.

Зокрема, 27 грудня 2022 року згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/16800/22 від 20.12.2022 проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук «Lenovo», сер.№ PF9XB7928050; документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022, документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022; аркуш паперу із рукописними записами.

Вказані речі та документи згідно постанови слідчого від 27.12.2022 визнані та приєднані в якості речових доказів, як такі що містять відомості, що мають значення для кримінального провадження.

Разом із цим, з метою повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, спростування або підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень (злочинів), є необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, передбачене п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, у вигляді арешту на майно та документи, що вилучені.

На підставі викладеного, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вилучені 27.12.2022 у ході обшуку по кримінальному провадженні № 0000291 від 05.08.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно та документи, а саме: ноутбук «Lenovo», сер.№ PF9XB7928050; документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022, документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022; аркуш паперу із рукописними записами.

У судове засідання прокурор будучи повідомленим про час і місце розгляду справи не з`явився, проте подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності.

Володілець майна у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2022 року в даному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/16800/22 від 20.12.2022 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , а також інших приміщень, спорудах, сховищах, розташованих на даному дворогосподарстві.

Згідно протоколу обшуку від 27.12.2022 року в ході проведення обшуку за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено: ноутбук «Lenovo», сер. № PF9XB7928050; документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022, документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022; аркуш паперу із рукописними записами.

27.12.2022 слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання і приєднання речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: ноутбук «Lenovo», сер.№ PF9XB7928050; документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022, документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022; аркуш паперу із рукописними записами визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною третьою ст.169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно ч. 1 ст. 263 КПК зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (комплекс технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг) є різновидом втручання у приватне спілкування, що проводиться без відома осіб, які використовують засоби електронних комунікацій (телекомунікацій) для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені 27.12.2022 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно та документи, а саме: документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022, документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022; аркуш паперу із рукописними записами, мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, вилучені на законних підставах, з метою збереження речових доказів, оскільки ці докази мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та для запобігання відчуження, знищення або передачі даного майна в тимчасове володіння іншим особам, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково.

Щодо іншого майна, яке було вилучено 26.07.2017 в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме накладення арешту на: ноутбук «Lenovo», сер.№ PF9XB7928050, то слідчий суддя вважає, що в клопотанні не міститься достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано слідчому судді доказів, що таке майно може бути речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна в частині запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, тобто посилання прокурора на те, що вилучене майно може бути знаряддям злочину, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення, не є співрозмірними із вимогами кримінально-процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 169, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 27.12.2022 у ході обшуку по кримінальному провадженні № 0000291 від 05.08.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно та документи, а саме:

-документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 24.11.2022,

-документ зі квитанцією на іноземній мові про перевезення за 25.11.2022;

-аркуш паперу із рукописними записами.

Повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ноутбук «Lenovo», сер.№ НОМЕР_1 , вилучений в ході обшуку 27.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1