ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13682/22
Провадження № 11-кп/4820/724/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вдівець, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, має судимості:
- 19 листопада 2021 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2021 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, 17 червня 2022 року близько 14 год 15 хв ОСОБА_7 , будучи засудженим 19 листопада 2021 року за ч.3 ст.309 КК України, перебуваючи біля будинку №24 на вул. Лізи Чайкіної у м.Хмельницькому, в порушення ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", Постанови КМУ №770 від 06.05.2000 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", незаконно, шляхом привласнення знайденого, усвідомлюючи, що знайдену речовину віднесено до психотропних речовин, обіг яких заборонено, придбав прозорий поліетиленовий пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, масою 0,508704 г, та зберігав при собі без мети збуту до моменту вилучення працівниками поліції в 15 год 30 хв цього ж дня неподалік будинку АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення із застосуванням ст.75 КК України.

Уважав, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.

Зауважував, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є занадто суворим та несправедливим.
Зазначав, що в рішенні суду першої інстанції вказано на пом`якшуючі обставини, однак не застосовано ст.69 чи ст.75 КК України, які слід було застосувати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повною мірою відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Відповідно до усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого діяння, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Висновки суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та необхідність і достатність для нього такого покарання у вироку суду належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому колегія суддів уважає їх достатньо обґрунтованими та погоджується з ними.

ОСОБА_7 є раніше судимою особою, дане кримінальне правопорушення він вчинив у період іспитового строку.

Тому остаточне покарання відповідно до ч.3 ст.78 КК України підлягало призначенню за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ч.1 ст.71 КК України.

Саме таке призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства.
Колегія суддів наголошує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відносно занадто суворого покарання та застосування до нього ст.75 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі про призначення покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України є також безпідставними, оскільки наведені обвинуваченим обставини достатньою мірою враховані судом першої інстанції під час призначення покарання.

Колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.75 КК України чи іншого пом`якшення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

При цьому зазначає, що призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання, однак вони не є такими, що істотного знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, колегія суддів уважає, що відсутні підстави для пом`якшення покарання ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Ураховуючи вищенаведені обставини та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини провадження в сукупності, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для зменшення міри покарання, призначеної судом першої інстанції обвинуваченому, з огляду на що апеляційна скарга останнього не підлягає задоволенню.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3