КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000662 від 27.04.2022, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000662 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, а саме: транспортний засіб «TOYOTALAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_3 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з забороною відчуження, користування та розпорядження.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини,що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000662, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутнє обґрунтування накладення арешту на майно. Апелянт додає, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно винесена без належного з`ясування обставин кримінального провадження. При цьому апелянт вказує на ряд порушень слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, зокрема, рішення суду про дозвіл вилучення транспортного засобу в матеріалах провадження відсутній; у слідчого не було повноважень звертатись з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи; постанова про визнання речовими доказами була відсутня в матеріалах, що є підставою для повернення в порядку 171-172 КПК України, на що суд увагу не звернув.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та власника майна, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000662 від 27.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, зокрема, транспортний засіб «TOYOTALANDCRUISERPRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_3 , 2011 року випуску, яким користується ОСОБА_7 оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів зважує на ту обставину, що 12.08.2022 року постановою органу досудового розслідування вищевказане майно визнано речовим доказом.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вилучений під час огляду автомобіль використовувався особами в ході вчинення кримінального правопорушення та є речовим доказом у справі.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні органу досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта, слід визнати непереконливими.

Що стосується доводів апелянта про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна розглянуто без додержання вимог КПК України і вилучене майно підлягало поверненню, то колегія суддів не бере їх до уваги, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно дотримався вимог ст. 170 КПК України, за якою арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів.

Доводи апелянта про те, що у слідчого не було повноважень звертатись з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи є безпідставними, так як з огляду на матеріали провадження клопотання про арешт майна виготовлено на бланку Оболонської окружної прокуратури та погоджено прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу узгоджується з вимогами ст.ст.36, 37 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000662 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, а саме: транспортний засіб «TOYOTALANDCRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , vin T3: НОМЕР_3 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з забороною відчуження, користування та розпорядження - залишити без змін, а апеляційну адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/709/2023

Єдиний унікальний номер 756/9833/22

Доповідач: ОСОБА_1