УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 201/4474/22 (пр. № 1-кп/201/738/2022), відомості про яке 27 червня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Під час досудового розслідування, 21 липня 2022 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 й підозрюваним ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно з умовами якої, ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати висунуте обвинувачення у судовому провадженні, внаслідок чого, сторони прийшли до узгодженої міри покарання, яке повинно бути призначено останньому за ч. 2 ст. 260 КК України у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Прокурор, обвинувачений і його захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних даних, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Як випливає з положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, не відповідають інтересам суспільства, а також відсутні фактичні обставини визнання винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд доходить до висновку про те, що прокурором під час укладення угоди про визнання винуватості не в повній мірі були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України, оскільки в угоді про визнання винуватості не в повній мірі враховано істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема, у наданій суду угоді про визнання винуватості зазначено про відсутність обставин передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , натомість як встановлено судом в діях останнього вбачається рецидив злочинів, що має суттєве значення та є істотними умовами, які впливають на призначення покарання.

Також, з огляду на викладені у обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину та особу останнього, суд приходить до висновку про те, що розмір узгодженого сторонами покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки з конфіскацією майна, не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад його призначення, а отже, призначення такого покарання, на думку суду, суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, як встановлено судом ОСОБА_4 був засуджений 13 вересня 2019 року вироком Ленінського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, останньому необхідно визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, про що не зазначено у наданій суду угоді про визнання винуватості, що суттєво порушує права обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями частин першої і другої ст. 474 КПК України передбачено, що угоду можна укладати, як під час досудового розслідування, так і судового провадження, при цьому, укладення угоди на різних стадіях кримінального провадження, мають різні наслідки.

Згідно з абзацом 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди з підстав, визначених пунктами 1-6 цієї частини, при цьому, у такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Аналізуючи положення вищезазначених норм процесуального закону, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що у разі укладення угоди про визнання винуватості саме під час досудового розслідування, у затвердженні якої було відмовлено судом у підготовчому судовому засіданні, суд не має інших повноважень, як повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу, про що прямо зазначено у другому реченні пункту 1 ч. 3 ст. 314 КПК України.

При цьому, з огляду на те, що суд не приймає рішення з приводу повернення прокурору обвинувального акта з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ухвала суду про відмову в затвердженні угоди і повернення кримінального провадження прокурору у цьому випадку оскарженню не підлягає.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 , та повернути кримінальне провадження стосовно останнього прокурору для провадження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-372, 468, 470, 472, 474 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження № 201/4474/22 (пр. № 1-кп/201/738/2022), відомості про яке 27 червня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - повернути прокурору Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1