Справа № 283/2591/21
Провадження №1-кп/283/73/2022
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
24 жовтня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2021 за № 0000134 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Коростишівського районного суду від 24.02.2021 за ч. 2 ст. 125, ст. 124 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України звільненого від призначеного покарання, як такого, що повністю його відбув, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
05 червня 2021 року, близько 09 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на сходовому майданчику другого поверху будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я ОСОБА_4 , хоча повинен був і міг їх передбачати, кулаком правої руки наніс один удар по обличчю ОСОБА_4 , внаслідок чого останній не втримався та, перехилившись через перило, впав на дерев`яне покриття сходів першого поверху.
Внаслідок падіння ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому тіла 4 грудного хребця, компресійного перелому тіла 5 грудного хребця, лінійних переломів остистих відростків тіла 2-4 грудних хребців, лінійного перелому 5 ребра праворуч, забою легень, що ускладнилось двобічним гідротораксом та нижнім парапарезом, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, визнав повністю та надав показання про те, що 05.06.2021 дівчина з пилорами, де він працював, запросила його в гості. Вони приїхали разом з нею до ОСОБА_4 , сіли, випили, потім лягли спати. Вранці, коли він прокинувся, то виявив, що у нього нема ні грошей, нічого. ОСОБА_4 почав конфлікт, вигнав дівчину, речі викинув. ОСОБА_7 вдарив дівчину, а обвинувачений вдарив ОСОБА_4 . На запитання обвинувачений пояснив, що ОСОБА_7 живе на другому поверсі двохповерхового будинку, вони у нього відпочивали, цілу ніч пили. Вранці не знайшли 7500 грн. Він не пам`ятає, що бив ОСОБА_7 , це пояснила знайома на ім`я ОСОБА_8 і слідчий. Вранці він випив 1 склянку спиртного і більш нічого не пам`ятає. Віка забрала його і вони пішли, пам`ятає, як викидали пакети з речами. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення за скоєне у потерпілого, буде відшкодовувати потерпілому заподіяну шкоду після того, як влаштується на роботу. У судових дебатах зазначив, що не має грошей, щоб відшкодувати шкоду, бо за місцем проживання відсутня робота.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав показання про те, що того дня у квартирі був сам, вночі обвинувачений, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 приїхали до нього, запитали чи пустить в гості. ОСОБА_11 був з пакетом, сказав, що не один. Всі зайшли, приготували закуску, горілка в них була. Випивали, грали до ранку в карти, хто виграє в карти, той ОСОБА_12 . ОСОБА_13 чарку пив, але в карти не грав. Закінчилась горілка, ОСОБА_8 пішла в магазин по пиво, приблизно о 4 годині. ОСОБА_14 (обвинувачений) сказав, що йому треба на базар зустріти брата, у ОСОБА_15 просив гроші. Віка біля ОСОБА_16 крутила «шури-мури», хоча перед цим з ним (потерпілим) жила 3 місяці. Він вийшов на перекур на вулицю, підійшов знайомий, запитав, чи є щось випити, бо голова болить. Він сказав, щоб той піднімався в квартиру. Близько 06 години ОСОБА_14 зібрався йти на базар, ОСОБА_8 сказала, що піде з ним. Потерпілий розізлився і викинув речі ОСОБА_17 з другого поверху, сказав, що, якщо вона йде з ОСОБА_18 , то хай забирає речі і до побачення. Коля стояв на прольоті між 1 і 2 поверхом, піднявся, вдарив потерпілого рукою в обличчя, той впав аж на 1 поверх. Коля і ОСОБА_8 переступили через нього і вийшли. Сусід з першого поверху, ОСОБА_19 , побачив його і пішов до ОСОБА_20 . ОСОБА_11 з ОСОБА_21 вийшли і викликали швидку, його забрали у лікарню в м. Малині, а потім в м. Житомир. Виявили перелом, він не міг вставати, ліву сторону не відчував. У ОСОБА_22 сказали матері, що треба пластина, і вставили в спину 2 пластини. Він довго не міг рухати лівою стороною. Після операції, через тиждень, почав потроху рухати ногою. На даний час ходить на процедури з палицею. Обвинувачений ОСОБА_13 пізніше вибачився, ніякої допомоги не надавав. Вважає, що не потрібно карати обвинуваченого, але нехай виплатить гроші за лікування. Лікувався до вересня, до цього був здоровим, наразі має інвалідність 1 групи, працювати не може.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надала показання про те, що обвинуваченого знає, разом працювали, з потерпілим також знайома, мала з ним деякі відносини, але сприймає їх по іншому, навідміну від потерпілого. В день події компанія (вона, обвинувачений, потерпілий та ОСОБА_24 ) відпочивала вдома у ОСОБА_4 . Вона з ОСОБА_13 відійшла в іншу кімнату. Туди забіг ОСОБА_7 і, чи то через ревнощі, чи через алкоголь, вдарив її по обличчю. ОСОБА_13 почав її захищати. Тоді ОСОБА_7 почав виганяти їх з квартири, виникув її речі на сходи. Коли вона вийшла з квартири і, перебуваючи у під`їзді на сходах (поруч з майданчиком 2 поверху), побачила, як між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 почалася шарпанина, вони схопили один одного «за грудки». Потім вона нахилилися по речі і почула, як ОСОБА_7 впав на перший поверх. Самого моменту падіння вона не бачила. Інших осіб, які б, крім обвинуваченого і потерпілого, були на 2 поверсі, не було. Вона разом з ОСОБА_13 спустились на перший поверх, в той час ОСОБА_7 лежав на майданчику 1 поверху та намагався підвестись, вийшли з під`їзду і кожен пішов по своїх справах. На запитання свідок пояснила, що всі перебували в стані алкогольного сп`яніння, однак, на її думку, цей стан був у всіх середній. Як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_7 по характеру такі, що коли перебувають у нетверезому стані, то не контролюють себе. Хто викликав швидку допомогу ОСОБА_7 вона не знає, скоріш за все це зробили ОСОБА_24 , які залишались у квартирі ОСОБА_7 . Про тілесні ушкодження ОСОБА_7 їй стало відомо від працівників поліції приблизно через тиждень після події.

На допиті інших свідків учасники кримінального провадження не наполягали з огляду на те, що вказані свідки не були очевидцями події.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах погодилася із запропонованим прокурором видом покарання обмеженням волі, просила виключити із обвинувачення обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки вона не знайшла свого підтвердження протягом судового розгляду: діями обвинуваченого потерпілому було завдано матеріальної та моральної шкоди, від дня події пройшов значний час, однак обвинувачений не вчинив жодної дії на відшкодування заподіяної шкоди. Крім того, просила виключити з обвинувачення також обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину, оскільки відповідно до вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.02.2021, обвинувачений на підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнений від призначеного покарання, як такий, що повністю його відбув, а тому вважається таким, що не має судимості.

Судом було досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

-витяг з ЄРДР з якого встановлено, що відомості про злочин були внесені до ЄРДР 08.06.2021 о 10:19:01 на підставі повідомлення ОСОБА_25 ;

-рапорт отримання повідомлення про злочин, згідно з яким 05.06.2021 о 10:04 приймальне відділення Малинської лікарні повідомило, що працівниками ЕМД з тілесними ушкодженнями був доставлений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що його знайомий зіштовхнув з другого поверху;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 від 08.06.2021;

-протокол огляду місця події від 09.06.2021 з ілюстративною таблицею, яким встановлено що 09.06.2021 в період часу з 10 години 20 хвилин і до 10 години 35 хвилин проведено огляд місця події - будинок АДРЕСА_2 ;

-лист директора Коростенської центральної районної лікарні Ушомирської сільської ради, про те, що пацієнт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , в журналі обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації не зафіксований;

-ухвали слідчого судді Малинського районного суду від 23.06.2021 та 23.07.2021 про надання дозволу на тимчасовий доступ до медичної документації ОСОБА_4 , протокол тимчасового доступу від 26.07.2021, яким зафіксовано вилучення медичної документації у КНП «Малинська міська лікарня» та протокол тимчасового доступу від 05.08.2021, яким зафіксовано вилучення медичної документації у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського»;

-медичну документацію ОСОБА_4 , яка видана закладами охорони здоров`я на підтвердження фактів, які стосуються .завданої злочином шкоди, а саме: індивідуальна програма реабілітації інваліда №1416 від 07.07.2021, видана Коростишівською міжрайонною МСЕК, Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи, метою якої є часткове відновлення обмеження життєдіяльності, соціально-побутового стану та трудової діяльності; епікриз ОСОБА_4 ; виписка із медичної карти стаціонарного хворого №7276 від 25.06.2021, в якій зазначено діагноз, анамнез, лабораторні дослідження, медичні обстеження, лікування та рекомендації щодо потерпілого; довідку до акта огляду МСЕК від 06.07.2021, згідно з ОСОБА_26 встановлена перша група інвалідності загального захворювання з 02.07.2021 та в якій зроблено висновок про те, що потерпілий потребує постійного стороннього догляду, лікування та консультування у лікаря невролога, нейрохірурга;

-висновок експерта №184 (експертизу розпочато на підставі постанови про призначення та доручення проведення судово-медичної експертизи ст. слідчого СВ Т.Невмержицької 09.08.2021, закінчено 11.08.2021), з якого вбачається, що у ОСОБА_4 , 1971 р.н., згідно із записами медичної документації малися тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому тіла 4 грудного хребця, компресійного перелому тіла 5 грудного хребця, лінійних переломів остистих відростків тіл 2-4 грудних хребців, лінійного перелому 5 ребра праворуч, забою легень, що ускладнилося двобічним гідротораксом та нижнім парапарезом, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, могли виникнути від дії твердих тупих предметів чи падіння на такі. Вказати кількість травмуючи дій та чи були спричинені тілесні ушкодження кулаками по обличчю, голові потерпілому за записами медичної документації, експерту не представилося можливим;

-протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2021 з ілюстративною таблицею, яким на місці вчинення злочину в АДРЕСА_2 , встановлено обставини і механізм спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що мали місце 05.06.2021, зокрема, потерпілий показав положення свого тіла на сходовому майданчику в момент виникнення конфлікту з обвинуваченим; показав, як ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс йому удар в ліву частину обличчя, внаслідок чого ОСОБА_4 , не втримавшись, впав через дерев`яне перило на сходи першого поверху будинку; показав, як він впав на спину з другого поверху на дерев`яне покриття сходів першого поверху;

-висновок експерта №200 (експертизу розпочато на підставі постанови про призначення та доручення проведення додаткової судово-медичної експертизи ст. слідчого СВ Т.Невмержицької 19.08.2021, закінчено 19.08.2021), з якого вбачається, що покази потерпілого ОСОБА_4 , надані ним під час проведення слідчого експерименту, відповідають механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень, як він вказує, що отримав травмуючи дії в ділянку задньої частини тулубу;

-протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2021 з ілюстративною таблицею, яким на місці вчинення злочину в АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_23 відтворила обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , що мали місце 05.06.2021, зокрема, свідок показала розташування ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_4 ; показала, як ОСОБА_6 лівою рукою схопив потерпілого за одяг в ділянці грудної клітини, а кулаком правої руки наніс йому один удар в ліву частину обличчя, внаслідок чого ОСОБА_4 , не втримавшись, впав через дерев`яне перило на сходи першого поверху будинку; показала, де саме на сходовому майданчику першого поверху лежав ОСОБА_4 , коли свідок спустилася вниз з другого поверху;

-висновок експерта №210 (експертизу розпочато на підставі постанови про призначення та доручення проведення додаткової судово-медичної експертизи ст. слідчого СВ Т.Невмержицької 25.08.2021, закінчено 25.08.2021), з якого вбачається, що покази свідка ОСОБА_23 , надані нею під час проведення слідчого експерименту за її участю, відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , в тій частині, де свідок вказує, що останньому було спричинено травмуючи дії в ділянку задньої поверхні тулубу, спини.

Досліджені письмові докази підтверджують встановлені судом обставини кримінального правопорушення, що в свою чергу, в цілому, відповідає як свідченням потерпілого, так і показанням, наданим самим обвинуваченим. Експертом було встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_4 , їхню локалізацію, що в свою чергу узгоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, їх причинно-наслідковим зв`язком.

Оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України.

Крім того, судом у ході судового розгляду справи, було характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

- паспорт громадянина України (ІD-картка), виданий 30.03.2021 органом 1830, з якого вбачається, що ОСОБА_6 є уродженцем с. Потіївка Радомишльського (нині Житомирського) району Житомирської області;

- вимогу про судимості, відповідно до якої ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності у 1994, 1997, 2001, 2006, 2011, 2012 роках за злочини проти власності, здовов`я, статевої недоторканості, проти правосуддя;

- копію вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.02.2021, яким ОСОБА_6 був останній раз засуджений та визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 124 КК України та йому призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнений від відбування покарання, як особа, що повністю його відбула;
- характеристику з місця проживання обвинуваченого, видану виконкомом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, з якої вбачається, що станом на червень 2021 року скарг на поведінку ОСОБА_6 від жителів села не надходило.
З досудової доповіді Житомирського районного сектору №6 Філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 проживає у АДРЕСА_1 та працює оператором в ТОВ «Полісся-2002», проживає з матір`ю у належному їй будинку, живе за рахунок підробітків у односельчан, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до характеристики Потіївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за останній час скарг на поведінку ОСОБА_6 від жителів села не надходило. Рапортом-характеристикою ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області стверджується, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово надходили скарги та нарікання з приводу поведінки останнього від мешканців с. Потіївка. З особами, які є раніше засудженими, чи такими, які зловживають алкогольними напоями, наркотичними засобами, ОСОБА_6 помічений постійно. Адміністративні правопорушення, які б несли загрозу життю чи здоров`ю, вчиняє систематично. Зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя. До адміністративної відповідальності ОСОБА_6 притягувався 02.03.2021 за ч.1 ст.127, ст.185, ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП, 24.04.2021 за ст.185, ст.173, ч.2 ст.178 КУпАП, 24.05.2021 за ст.183 КУпАП.

Ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий. Орган пробації дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів неможливо без нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законом віднесено до нетяжких злочинів, суспільну небезпеку скоєного, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.

При цьому, суд погоджується з представником потерпілого, та вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки така обставина в даному злочині носить лише формальний характер та не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, як у матеріалах провадження відсутні дані, що обвинувачений намагався відшкодувати збитки потерпілому, так і в ході розгляду провадження з поведінки обвинуваченого не встановлено його щирого розкаяння у вчиненому. Повідомлення обвинуваченого у судових дебатах про вибачення за вчинене, на думку суду, є лише намаганням обвинуваченого применшити свою вину.
Суд також вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.

Суд звертає увагу представника потрепілого, що хоч обвинувачений за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.02.2021 і звільнений від призначеного покарання, як такий, що повністю його відбув, а тому вважається таким, що не має судимості на підставі ч. 3 ст. 88 КК України, однак має не зняті та непогашені попередні судимості за злочини проти здоров`я, власності. Така позиція суду грунтуєтьсяна вимогах ч. 5 ст. 90 КК України, яка визначає, що якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.
Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин (загальний рецидив).

В той же час злочин, який інкримінується ОСОБА_6 у данному провадженні, є необережним злочином, а тому така обставина, як рецидив злочину, не може бути застосована, як обтяжуюча (постанова ВС № 214/4920/16-к від 26.02.2019).

Таким чином, під час судового розгляду обставини, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

При визначенні міри покарання, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в установах виконання покарань, вчинив не вперше злочин, пов`язаний з насильством, по місцю проживання характеризується негативно, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до злочинів, вчинених з необережності та віднесений до категорії невеликої тяжкості, разом з цим ОСОБА_6 в добровільному порядку не відшкодував шкоду, заподіяну злочином, у зв`язку з чим потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов. Також суд враховує висновок органу пробації, згідно з яким виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства та застосування соціально-виховних заходів неможливо без нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки дані про особу обвинуваченого вказують на його підвищену суспільну небезпеку та його стійке небажання стати на шлях виправлення та довготривало утримуватись від протиправної поведінки. Підстав для застосування до призначеного покарання положень статей 75, 76 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням, суд не вбачає, оскільки здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів щодо контролю над його поведінкою і мисленням можливі, на думку суду, лише під час ізоляції його від суспільства.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

22.11.2021 потерпілим ОСОБА_4 подано в межах кримінального провадження цивільний позов, предметом якого є стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь 43421,50 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 50000 грн моральної шкоди.

Підставою цивільного позову є те, що протиправними діями ОСОБА_6 ОСОБА_4 завдано особистої немайнової та майнової шкоди. Зокрема, з 05.06.2021 по 09.06.2021 потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Малинського МРТМО, на підтвердження чого цивільним позивачем надано суду копію епікризу.

З 09.06.2021 по 25.06.2021 ОСОБА_27 перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна лікарня ім. Гербачевського» з діагнозом: кататравма, закрита хребетно-спиномозкова травма, компресійні переломи тіла хребця Тh4, Th5, нижній парапез, Frankel C, торакалгічний синдром, ЗТГК, забій легенів, двобічний гідроторакс, на підтвердження чого цивільний позивач долучив до матеріалів заяви копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого №7276 від 25.06.2021.

З метою відновлення стану здоров`я ОСОБА_27 переніс хірургічне втручання зі встановленням системи для транспедикулярної фіксації хребта, вартість якої згідно рахунку на оплату №1030 від 10.06.2021 та квитанції про перерахування коштів від 11.06.2021 становить 38200,00 грн. Окрім того, у період лікування ОСОБА_27 на медикаменти було витрачено 5221,50 грн, на підтвердження чого позивачем додано фіскальні чеки.

Також, внаслідок заподіяння цивільним відповідачем ОСОБА_27 фізичних ушкоджень, останньому було завдано моральної шкоди, яка полягає у розладі здоров`я, фізичних стражданнях та тривалих (понад 5 місяців) больових відчуттях з приводу вказаних ушкоджень, розладу здоров`я та необхідністю довгострокового лікування; вимушених змін у житті, пов`язаних з дискомфортом, труднощами з пересуванням, зниженням рухливості та порушенням нормальних життєвих зв`язків; тривалою неможливістю продовження активного громадського життя, психологічним стресом та переживаннями через стан здоров`я. У повному обсязі стан здоров`я ОСОБА_27 не відновився. За результатами огляду МСЕК з 02.07.2021 потерпілому встановлено І групу інвалідності, що підтверджено довідкою МСЕК №425626 з потребою постійного стороннього догляду та лікування у ортопеда, консультацій невролога, нейрохірурга. Отже, моральну шкоду ОСОБА_27 оцінює у 50000 грн.

На підтвердження понесених цивільним позивачем витрат на лікування, матеріали справи містять наступні документи: рахунок на оплату №1030 від 10.06.2021, з призначенням платежу за систему для транспедикулярної фіксації хребта на суму 38200,00 грн., разом з квитанцією про оплату; фіскальні чеки, а саме:

-чек №185539 від 21.06.2021 на суму 171,70 грн.;

-чек № 28078 від 09.06.2021 на суму 268,80 грн.;

-чек № 69951 від 11.06.2021 на суму 98,90 грн.;

-чек №687704 від 08.06.2021 на суму 116,30 грн.;

-чек №353789 від 13.06.2021 на суму 123,30 грн.;

-чек №25616 від 15.06.2021 на суму 128,50 грн.;

-чек №184999 від 14.06.2021 на суму 101,20 грн.

-чек №278518 від 11.06.2021 на суму 95,80 грн.;

-чек №25294 від 11.06.2021 на суму 103,80 грн.;

-чек №28577 від 14.06.2021 на суму 89,60 грн.;

-чек №278511 від 11.06.2021 на суму 1728,50 грн.;

-чек №25330 від 11.06.2021 на суму 1310,40 грн.;

-чек №32497 від 17.06.2021 на суму 611,00 грн.;

-чек № від 30.06.2011 на суму 259,90 грн.;

-чек №184809 від 11.06.2021 на суму 13,80 грн.

Разом з цим, суд бажає зазначити, що при визначенні суми майнової шкоди, яка підлягає до стягнення, повинні враховуватися всі обставини, які мають суттєве значення для визначення такої суми. Деякі платіжні документи, долучені цивільним позивачем у якості доказів, які, на думку потерпілого, підтверджують факт понесення витрат на його лікування, не дозволяють суду в повній мірі зробити висновок про те, що вони відносяться саме до витрат медичного характеру, оскільки зазначені в них найменування придбаного товару не мають медичного призначення (пакети, рушники паперові, квиток на автобус), що визначено лікарями. Тому суд критично оцінює такі платіжні документи та приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_4 в частині майнового відшкодування та вважає, що стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягають матеріальні збитки у розмірі 43089,30 грн, як суму, яка аргументована та має своє підтвердження.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого на користь потерпілого, суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і трудових відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , про що свідчать матеріали кримінального провадження, у тому числі, висновки судово-медичних експертиз, надана потерпілим медична документація, тощо, потерпілий ОСОБА_4 переніс фізичний біль через отримані фізичні травми, тривале лікування, йому встановлена перша група інвалідності з потребою стороннього догляду, душевні переживання, у повному обсязі здоров`я ОСОБА_4 так і не відновилося, що внесло в його життя негативні зміни, порушило його нормальні життєві зв`язки, а тому з обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути на користь потерпілого 50000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненим злочином.

Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_27 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди також підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ), РНОКПП НОМЕР_2 , завдану майнову шкоду, пов`язану зі спричиненням тілесних ушкоджень, у розмірі 43089 (сорок три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 30 копійок та завдану моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а всього 93089 (дев`яносто три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 30 копійок.
В решті вимог цивільного позову відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1