КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3301/22
Провадження № 1-кп/552/321/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року Київський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на строк 60 діб, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спливає. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачена може здійснювати психологічний та фізичний вплив на свідків, які викривають її у вчинені злочину, може ухилятися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти заявленого клопотання прокурора просили відмовити в його задоволенні, у зв`язку з тим, що прокурором не доведені ризики передбачені ст.177 КПК України, що є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, враховуючи наявність тяжкої хвороби у обвинуваченої, що потребує постійного нагляду лікарів. А також слід врахувати, що обвинувачена здійснює нагляд за своєю матір`ю, яка має похилий вік.

Заслухавши прокурора, з`ясувавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, за яке передбачене покарання за більш тяжкий злочин, до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що обвинувачена може незаконно впливати на свідків, які викривають її у вчинені злочину, переховуватись від суду. ОСОБА_3 не працює, не має постійного джерела існування, тобто може продовжити злочинну діяльність, що свідчить про існування ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Так, згідно зі ст.ст.7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі " Іліков проти Болгарії" від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Тобто підстави, за яких судом було застосовано і продовжено щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, у зв`язку з чим суд вважає, що підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої до шістдесяти днів до 02 лютого 2023 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесяти діб до 02 лютого 2023 року.
Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор (№27)».
Строк дії ухвали встановити до 02 лютого 2023 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтава.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1