Дата документу 28.02.2023 Справа № 937/9077/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/681/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/9077/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 (з доповненнями) на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 28.03.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивував тим, що доводи і ризики, на які посилався прокурор в обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою, не відповідають дійсності. Крім того, обвинувачений є особою з інвалідністю 3 групи, страждає туберкульозом легенів, в умовах слідчого ізолятору перебуває більше двох років, що шкодить стану його здоров`я. ОСОБА_6 вказав, що на момент затримання він був офіційно працевлаштований, у нього на утриманні є неповнолітня донька та матір пенсійного віку. Обвинувачений вказує про наявність місця проживання в АДРЕСА_2 , де мешкає його родич ОСОБА_7 . Також обвинувачений зазначив про відсутність доказів його винуватості.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК кримінальних правопорушень та за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК кримінальних правопорушень.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для запобігання зазначених ризиків необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів проти громадської безпеки, проти власності, серед яких є тяжкі та особливо тяжкий, в тому числі пов`язані із погрозою небезпечного для життя і здоров`я особи насильства, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 наразі не завершено, а тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на недопитаних судом учасників кримінального провадження, анкетні дані та адреси проживання яких відомі.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів.

Згідно наявних матеріалів провадження встановлено, що достовірні відомості щодо наявного у ОСОБА_6 місця проживання на підконтрольній території України відсутні, обвинувачений офіційно не працевлаштований. Перелічені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений на шлях виправлення та перевиховання не став, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо негативного впливу на стан його здоров`я враховуючи наявні матеріали провадження та безпосередньо під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження.

Посилання ОСОБА_6 щодо перебування осіб на його утриманні не можуть бути беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу.

Заперечення апелянта про недоведеність пред`явленого йому обвинувачення є передчасними, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення. Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого (з доповненнями) мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 (з доповненнями) залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4