Дата документу 07.11.2022 Справа № 195/373/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1315/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №195/373/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дніпровка Кам?янсько-Дніпровського району Запорізької області, проживає в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 11.12.2022 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він має місце проживання в АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ухвали, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визначена за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогам процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового провадження в суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції основоположним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.
Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому правопорушення.
У даному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, який вчинено із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи. З матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше чотири рази притягався до кримінальної відповідальності.

З урахуванням чого, колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, зазначений ризик посилюється тим, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, інших джерел стабільного доходу не має, місця проживання на підконтрольній території України не має. ОСОБА_7 неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру. Такі висновки суду в апеляційній скарзі обвинуваченого та під час апеляційного розгляду будь-якими доказами не спростовано.

Перелічені вище обставини у своїй сукупності беззаперечно доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За результатами розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4