Справа№ 953/6832/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання кримінальну справу по провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.10.2022 року за № 30002034 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова Кегичівського району Харківської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньою спеціальною освітою, цивільний шлюб, не судимого, проживаючого АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:
03 жовтня 2022 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптових виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з силою, умисно, без будь-якого попередження, з метою завдання фізичного болю, поваливши на землю малознайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому один удар кулаком по голові, в результаті якого ОСОБА_5 впав на асфальтне покриття підлоги, після чого ОСОБА_4 наніс один удар правою ногою в ділянку грудної частини останньому. У результаті протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_5 відповідно до висновку судової-медичної експертизи №№12-14/323-А/22 від 03.11.2022, спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді забою лівої легені, що ускладнилася лівобічним гемопневмотораксом із коллабуванням лівої легені на 1/2, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п 2.1.1. «а», п.2.1.2, п.2.1.3. «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить врахувати, що він зробив для себе висновки, проживає в м. Харкові, оскільки його будинок в с. Липцях Харківської області було знищено внаслідок війни, поновлює документи та влаштовується на роботу трактористом у комунальне підприємство.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані правильно, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що той раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає в м. Харкові, зареєстрований в Харківській області, де в нього був зруйнований будинок, з середньою спеціальною освітою, проживає цивільним шлюбом, тимчасово не працює у зв*язку зі знищенням документів, однак поновлює водійське посвідчення та збирається влаштуватись до комунального підприємства трактористом, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, позицію потерпілого та відсутність претензій до обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді позбавлення волі.

Однак, з врахуванням всіх досліджених обставин, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

Саме таке призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2002 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

При вирішенні даного питання щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, єдиний епізод вчиненого, і ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, проживає цивільним шлюбом, відновлює документи та збирається влаштуватись на роботу.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням, надавши шанс виправитися та повернутися до нормального життя, з врахуванням обставин воєнного часу.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлений. Витрат по справі немає. Клопотань щодо міри запобіжного заходу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, які передані на зберігання залишити у користування та власності ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1