У Х В А Л А

Іменем України

"14" березня 2023 р. Справа153/1712/21

Провадження1-і/153/2/23

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000422 від 08.09.2021, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.03.2023 за вх.№1604 прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні. Вказав, що існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. Крім того, в ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки постійне місця роботи відсутнє, неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців він не має, тобто може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання. Враховуючи сукупність характеризуючих даних обвинуваченого, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за нього покарання, а також те, що внаслідок вказаного злочину загинула людина, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. Просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою. Вказав, що ризиків того, що він буде переховуватися та впливати на свідків не має, він не втікав з місця дтп, сам викликав працівників поліції, має постійне місце проживання, сім`ю, дітей, яких він вже довгий час не бачив. Просив змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , підтримав клопотання свого підзахисного, вказав, що ОСОБА_4 ніколи не перебував в розшуку, з місця ДТП не втікав, одружений та має постійне місце проживання. Просив змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , суд встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

Пунктом 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 установлено карантин, дію якого продовжено до 30.04.2023.

Оскільки суддя ОСОБА_6 з 13 березня 2023 року знаходиться на лікарняному та на теперішній час продовжує лікування, на території України дію карантину продовжено до 30.04.2023, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в силу вимог пункту 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України, а саме - судді ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.01.2023 відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.03.2023.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурором було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину та незаконно впливати на свідків.

Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчинення злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з тим, що показання свідків мають важливе доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявність обставин, на які вони покликаються для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотанні прокурором. Також відсутні відомості про неможливість утримання ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк, що не може перевищувати 60 днів.

Також, з урахуванням наведеного, суд має підстави для відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 370-372, 376, розділом XI «Перехідних положень» КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 на строк, що не перевищує шістдесяти днів, тобто, до 12 травня 2023 року.

Визначити 12 травня 2023 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1