Ленінський районний суд м.Харкова
Справа № 642/606/23
Провадження № 1-кп/642/95/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Харкові у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000026 від 16.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений: 14.12.2022 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.125, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 /an_958/ed_2020_08_13/pravo1/T012341.html?pravo=1#958" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2023 близько 20-00 годині ОСОБА_3 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше знайомою йому потерплою ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , знаходячись у положенні стоячи, обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_4 , в результаті чого остання втратила координацію та опинилась у положенні напівлежачи, на колінах, передніми кінцівками, опираючись об підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , знаходячись у положенні стоячи, нахилившись до ОСОБА_4 , наніс їй один удар кулаком правої руки в область потилиці та один удар кулаком правої руки в область правої скроні.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта № 09-92/2023 від 19.01.2023 тілесні ушкодження, а саме: синець в правій орбітальній ділянці з переходом в праву виличну ділянку, жовто-зеленого кольору, синюшного забарвлення по центру, розміром 9.0*4.0 см. Аналогічного характеру синці є на лівій скроні з переходом в ділянку лівої щоки, розміром 16.0*8.0 см. В потиличній ділянці ліворуч є поверхнева вертикально орієнтована, покрита скоринками світло-коричневого кольору, які підіймаються на рівнем оточуючої шкіри, розміром 2.0*4.0 см. Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметі, за механізмом удар чи удар-здавлення та могли бути отриманні за 3-6 діб до огляду. За ступенем тяжкості синці та забита рана на тілі ОСОБА_5 викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечую проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпіла ОСОБА_7 , згідно з її заявою, не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні №0000026 від 16.01.2023, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву та заяву потерпілої, в яких зазначено, що сторони не оспорюють встановлені під час досудового розслідування обставини і згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, потерпілої, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає що винуватість ОСОБА_3 в умисному легкому тілесному ушкодженні доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої обставини (щире каяття) та обтяжуючої обставини (рецедив злочину); дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений: 14.12.2022 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.125, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення, дотримуватись встановлених у суспільстві норм та правил, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, з 30.08.2022 перебуває на обліку Холодногірського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області. Поведінка ОСОБА_3 явно свідчить про його стійку антисоціальну та кримінальну направленість, у в зв`язку з чим суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді виправних робіт, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Крім того, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71КК ) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування

основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також

коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до

набрання ним законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_3 вчинив після проголошення вироку Ленінського районного суду м.Харкова, але до

набрання ним законної сили, тому суд при призначенні покарання, керується положеннями ст. 71 КК України, при цьому відповідно до п.3 ч.1 ст. 72 КК України, суд переводить менш суворий вид покарання виправні роботи у більш суворий обмеження волі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року по справі № 766/39/17.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, п. 3 ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, суд повністю приєднує невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 14.12.2022 року та перевівши менш суворий вид покарання у виді виправних робіт в більш суворий вид - обмеження волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає три дні виправних робіт.

На переконання суду, призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає положенням ст.65 КК України.

Цивільний позов по справі відсутній.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором подано суду матеріали кримінального провадження №0000026 від 16.01.2023 щодо ОСОБА_3 , зібрані відповідно до вимог КПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 місяців виправних робіт.

Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 14.12.2022 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Матеріали кримінального провадження №0000026 від 16.01.2023 щодо ОСОБА_3 - зберігати у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1