Справа № 203/4199/22
Провадження № 1-кс/0203/3360/2022
УХВАЛА

05 грудня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000034,

встановив:

03.11.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000034, в якій заявник просить суд:

- визнати невмотивованою, незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, постанову від 08.09.2022 року старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000034;

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000034.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що 20.12.2021 року в приміщенні ДБР у м. Дніпрі він частково ознайомився з матеріалами кримінального провадження № 0000034 та під час ознайомлення з ними ним було виявлено, що слідчий проігнорував та не виконав вказівки прокурорів про проведення слідчих (розшукових) дій, які неодноразово надавались у кримінальному провадженні. Як зазначив скаржник, директор ДБР дав йому відповідь про те, що за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження ним були встановлені факти порушень слідчим вимог ст. ст. 2, 9, 28, 38, 40 КПК України щодо виконання завдань кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, прийняття законного процесуального рішення в розумні строки, а також невиконання вказівок прокурора, наданих в порядку, передбаченому КПК України. Тобто заявник вважає, що слідчий не виконав вказівки прокурора, фактично не розслідував кримінальне провадження, а скопіював постанову від 2017 року.

З огляду на викладене, скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 03.11.2022 року, судову справу № 203/4199/22, провадження № 1-кс/0203/3360/2022, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана слідчому судді 04.11.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 04.11.2022 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 05.12.2022 року, учасники кримінального провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги.

Скаржник подав до суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий причини неявки у судове засідання суду не повідомив, проте виконав вимоги ухвали суду від 04.11.2022 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження № 0000034, надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження. Також слідчий просив суд відмовити у задоволенні вимог скарги, оскільки вважає оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження законною та вмотивованою.

Суд на підставі ч. 4 ст. 107, ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.08.2015 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

25.03.2019 року Територіальному управлінню ДБР, розташованому у місті Полтаві, слідчому ОСОБА_5 , були надані вказівки прокурора в порядку ст. 36 КПК України, прокурором відділу 15 Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.08.2015 року за 45 пунктами та вказано прийняти законне рішення у строк до 30.06.2019 року.

Листом від 05.01.2022 року за вих. № КО-3638/10-5-04-01-27/22 Державне бюро розслідувань за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 (для оголошення ОСОБА_7 ) була надана відповідь та повідомлено, що Державним бюро розслідувань у порядку відомчого контролю було витребувано та вивчено матеріали кримінальних проваджень. За результатами вивчення установлені факти порушень слідчими вимог ст.ст. 2, 9, 28, 38, 40 КПК України щодо виконання завдань кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, прийняття законного процесуального рішення в розумні строки, а також невиконання вказівок прокурора, наданих у порядку, передбаченому КПК України. Звернено увагу керівників Територіального управління на неприпустимість порушень вимог КПК України, необхідність невідкладного вжиття організаційно-практичних заходів до забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо активізації досудового розслідування, ужиття вичерпних заходів для швидкого, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, прийняття обґрунтованого процесуального рішення у розумні строки, а також вказано на необхідність зміни групи слідчих у зазначених провадженнях.

Листом від 13.12.2019 року прокурора у кримінальному провадженні № 0000034 прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області, адресованого ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві, слідчому Першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , було повідомлено про те, що листом процесуального керівника від 18.03.2019 року за вих. № 15-р-19 їм були направлені для виконання вказівки щодо проведення слідчих та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні зі строком виконання до 31.06.2019 року. Однак, встановлено, що слідчі та процесуальні дії згідно з наданими вказівками в ході досудового розслідування не проведені, про причини та підстави їх проведення прокурора не повідомлено. У зв`язку з цим, в строк до 24.12.2019 року було вказано повідомити про стан виконання зазначених вказівок прокурора, підстави та причини їх невиконання із наданням матеріалів кримінального провадження.

13.07.2022 року постановою про зміну слідчої групи у кримінальному провадженні та визначення старшого слідчої групи Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, було змінено слідчу групу у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.08.2015 року та визначено іншу групу слідчих, до складу якої було включено, зокрема, старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4

03.08.2022 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 було надано Дніпропетровському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України за вих. № 3455/Д/15-02-3.

31.08.2022 року за вих. № 2793/42/03/02-2022 Дніпропетровське управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій направило слідчому матеріали виконання доручення від 03.08.2022 року за вих. № 3455/Д/15-02-3.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.09.2022 року було закрито кримінальне провадження № 0000034 від 10.08.2015 року, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий зазначив, що на виконання вказівок суду 31.05.2017 року було проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_8 підтвердив покази, надані ним раніше на досудовому розслідуванні. Наразі у кримінальному провадженні виконані всі процесуальні та слідчі дії, необхідність проведення яких зазначена в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року, якою було скасовано рішення про закриття кримінального провадження. Крім того, слідчий вказав, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_3 , ОСОБА_7 чи інших осіб не встановлений. Таким чином, слідчий дійшов висновку, що наразі у кримінальному провадженні проведені всі можливі слідчі (розшукові) дій, необхідні для встановлення об`єктивної істини, проте будь-яких обставин, які б вказували на наявність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України, в діях ОСОБА_9 та інших працівників Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не встановлено.

Водночас у ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що слідчим у кримінальному провадженні № 0000034 не були виконані вказівки прокурора від 25.03.2019 року зі строком виконання до 30.06.2019 року. При цьому в оскаржуваній постанові слідчий жодним чином не вказав про виконання чи неможливість виконання цих вказівок, обмежившись аналізом зібраних доказів та проведених слідчих, інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000034 станом на 31.05.2017 року.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень частин 1, 2, 4, 5 статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування за вказівками прокурора від 25.03.2019 року зі строком виконання до 30.06.2019 року.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000034 задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000034 від 10.08.2015 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1