Справа № 487/1667/22
Провадження № 1-кп/487/383/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000074 від 11.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тюлькубас Тюлькубаського району Чимкентської області, Казахстан, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, раніше судимий: - 05.11.2004 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки; - 28.02.2007 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; - 09.04.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; - 30.07.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; - 19.03.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; - 17.11.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки, який скасований вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; - 20.10.2021 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.08.2022 за підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених вироком від 20.10.2021 Заводського районного суду м. Миколаєві та вироком від 08.12.2021 Миколаївського апеляційного суду призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі; - 24.02.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 395 КК України до 1 місяцю арешту, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі, з 06.06.2022 відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

30.11.2021 в період часу з 16:00 до 19:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Любимая», яке розташовано на ринку «Штрассе» в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи мети незаконного збагачення, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_5 , та сторонніх осіб, діючи таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI P SMART +», належний потерпілому. Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1937,33 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у вчиненні якого визнається винним.

Крім того, 28.12.2021 приблизно о 07:35 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-142», який розташований за адресою м. Миколаїв, вул. Озерна, 13/13, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиці магазину викрав пляшку горілки марки Гетьман ІСЕ 40% ск/бут., яку в подальшому поклав за пазуху своєї куртки. Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, пройшов касову зону не оплативши за товар, вийшов з приміщення магазину, однак був помічений співробітником вищевказаного магазину, який почав бігти в слід за ним та вимагати зупинитися і повернути товар. Однак, ОСОБА_3 проігнорував вимогу охоронця та, усвідомлюючи, що його протиправні дії направлені на крадіжку майна, виявлені співробітником магазину та стали носити відкритий характер, продовжив свої злочинні дії щодо викрадення вищевказаного майна, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-142» матеріальний збиток на суму 115,75 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, у вчиненні якого визнається винним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 30.11.2021 після обіду він разом з ОСОБА_5 знаходився в кафе, яке розташовано на ринку «Штрассе» в м. Миколаєві, де разом вживали алкогольні напої. Потім він, непомітно для оточуючих, забрав телефон марки HUAWEI, який належав потерпілому. Свою провину визнає, щиро кається, вартість телефону не оспорює. 28.12.2021 вранці він прийшов до супермаркету АТБ, який розташований на Намиві, де з полиці викрав пляшку горілки та поклав її собі за пазуху під куртку. Пройшов через каси не оплативши за товар та вийшов з магазину. Коли спустився зі сходинок магазину, його став кликати охоронець магазину. Пояснив, що змушений був красти, оскільки необхідно було утримувати сім`ю та маленьку онуку, а його працедавець затримував виплату заробітної плати по 2-3 місяці. Щиро шкодує про свої вчинки, за час перебування в колонії переглянув свої погляди на життя та бажає стати на шлях виправлення. Просив суд призначити мінімальне покарання та взяти до уваги, що викрадену горілку після його затримання повернули в магазин, а мобільний телефон був повернути працівникам поліції.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

При обранні покарання суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких (ч.2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України), особу обвинуваченого, враховує обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у цивільному шлюбі, раніше судимий, на теперішній час відбуває покарання в ДУ «Казанківська ВК №93», на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень та відсутністю у потерпілих майнових претензій до обвинуваченого, враховуючі відомості про його особу, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі, визначене в межах, встановлених санкціями ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України. Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні двох кримінальних правопорушень, то відповідно до ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання має бути призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги, що злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнається винним даним вироком, були вчиненні до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєві від 24.02.2023, суд призначає покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнається винним даним вироком, були вчиненні після постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75,76 КК України, та після постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, та за якими ОСОБА_3 має невідбуте покарання, відповідно до положень ст.. 71 КК України, суд до призначеного покарання за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вказаними вироками.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. ст. 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі

за ч.2 ст. 186 КК України - чотири роки позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75,76 КК України, та Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяці.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дати набрання вироком законної сили. В строк покарання зарахувати покарання відбуте за попереднім вироком з 06 червня 2022 року до дня набрання цим вироком законної сили..

Речові докази : - мобільний телефон марки «HUAWEI P SMART +», переданий на зберігання до камери речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення експертизи №СЕ-19/115-22/559-ТВ від 19.01.2022 в сумі 1372,96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 коп.)

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1