МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/381/22
Провадження № 1-кп/945/356/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинуваченого ОСОБА_8 ;

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2022 року за № 0000093 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 02.04.2022, приблизно о 16:00 годині, зайшов до магазину «Продукти», що розташований по вул. Центральній, 3, у с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, куди також зайшов ОСОБА_10 . Під час вказаної зустрічі, між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого чоловіки вийшли з приміщення магазину. Знаходячись поза приміщенням магазину, чоловіки з`ясовували відносини, в цей момент у ОСОБА_8 раптово виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів образи та раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, хоча і не бажаючи їх настання у виді смерті потерпілого, ОСОБА_8 , дістав з кишені своїх штанів ніж, який він зберігав при собі, взяв його у праву руку та, перебуваючи обличчям до ОСОБА_10 , наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини зліва, після якого потерпілий пройшов декілька метрів та упав на землю, спричинивши таким чином ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження - веретеноподібної форми рана на передній поверхні грудної клітини в проекції 3-го ребра на 6 см вліво від умовної серединної лінії, орієнтоване з 10 на 16 годин умовного циферблату годинника, від якої бере початок рановий канал, що проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, хрящеву частину 3-го ребра зліва, м`які тканини середостіння, стінку перикарда, з наскрізним ушкодженням двох стінок дуги аорти, яке перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину за пред`явленим обвинуваченням в цілому визнав, однак пояснив, що він не хотів вбивати потерпілого. 02 квітня 2022 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_8 перебував біля магазину у АДРЕСА_2 , разом з сином. До магазину ОСОБА_8 прибув з сином за покупками. У магазині ОСОБА_8 спілкувався з продавчинею ОСОБА_12 , та був ще один реалізатор. Потерпілий ОСОБА_10 зайшов до магазину після ОСОБА_8 . ОСОБА_8 зробив зауваження потерпілому через те, що той не привітався; розпочався конфлікт. Раніше, десь за місяць до цього, в них також був конфлікт через телефон та дитину ОСОБА_8 , яка знайшла телефон потерпілого, однак потерпілий звинувачував у тому, що цей телефон він не загубив, а його вкрали. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 вийти з магазину та поговорити. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 вийшли з магазину на вулицю, де у них сталася сварка з лайкою, і ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_8 . ОСОБА_8 наказав своєму сину йти. ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_10 кидався битися, при цьому, потерпілий руки тримав у кишенях. Спочатку потерпілий стояв на відстані 3-4 метри, а потім, останній дістав руки з кишені, махав руками та шарпав ОСОБА_8 . ОСОБА_8 йшов з роботи, мав у кишені ніж, оскільки він йому потрібен по роботі розрізати мішки. У цей час ОСОБА_8 дістав ніж, оскільки думав, що коли ОСОБА_10 побачить ніж, злякається, побіжить, і на цьому все закінчиться, однак з невідомих причин ОСОБА_10 не злякався, пішов на ОСОБА_8 та напригнув на цей ніж. ОСОБА_8 вказує на те, що він не наносив удари, а простяг руки, а ОСОБА_10 сам набіг (наліз) на ніж. ОСОБА_8 від зіштовхнення ножа з ОСОБА_10 розвернуло вправо, а ОСОБА_10 вліво. Ніж залишився в руці ОСОБА_8 ; ОСОБА_8 коли діставав ніж, то був приблизно на відстані 1 метру від потерпілого. Після чого ОСОБА_10 побіг, пробіг 10-15 кроків. ОСОБА_8 побачив кров, ОСОБА_10 лежав та хрипів, ОСОБА_8 злякався, викликав швидку та поліцію. Коли ОСОБА_10 впав, ОСОБА_8 відійшов. ОСОБА_8 підійшов до Баняс і сказав, що вбив людину. Після інциденту, ОСОБА_8 купив у магазині пиво. Ніж спочатку залишався у ОСОБА_8 , однак потім він його викинув у вбиральню. ОСОБА_8 добровільно показав працівникам поліції де ніж, коли його затримали. ОСОБА_8 підтвердив, що речовий доказ, який був оглянуто у судовому засіданні, - ніж, це саме той ніж, який ОСОБА_8 мав при собі та тримав в руках 02.04.2022. ОСОБА_8 кається; навіть думки не мав вбивати ОСОБА_10 , однак визнає вину у тому, що він позбавив життя людину, але цього він не хотів.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. Так, свідок працює фельдшером у Медицині катастроф. Ані потерпілого, ані обвинуваченого свідок не знає. На початку квітня 2022 року на лінію 103 надійшов виклик травма голови, до с. Кир`яківка, та чоловік на ім`я ОСОБА_14 назвався та викликав швидку. Біля магазину, швидку зустріла жінка, яка показала, що слід заїхати за магазин. Заїхавши за магазин, побачили тіло чоловіка, без ознак життя. На момент приїзду, фельдшер констатував біологічну смерть. При огляді тіла, було виявлено в ділянці грудної клітини, зліва, проникаюче поранення. На місці було багато людей, у тому числі і обвинувачений, на якого кидалися місцеві жителі. Свідок чула, як обвинувачений сказав, що він його просто вдарив. Поки швидка перебувала там, приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Так, свідок перебуває з ОСОБА_8 у дружніх стосунках, майже сусіди. З ОСОБА_16 вони віталися при зустрічі. Десь у квітні, коли почалися бойові дії, він поїхав з ОСОБА_17 у с. Сливине, за товаром. Приїхавши до магазину у АДРЕСА_2 , свідок відвантажив товар. Свідок ОСОБА_15 пішов до туалету та побачив чоловіка, який лежав на боку; схоже було, що він був мертвий. Свідок ОСОБА_15 не впізнав людину. Свідок зайшов до магазину та повідомив про це дівчатам в магазині, які вийшли з магазину.

Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. Так, свідок з обвинуваченим та потерпілим є односельцями. На початку квітня 2022 року вона була на роботі у магазині у с. Кир`яківка та приблизно о 12-13 годині до неї у магазин зайшов ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_19 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У магазині свідок чула тільки як ОСОБА_8 сказав ОСОБА_20 «чого ти не вітаєшся». ОСОБА_8 зробив покупки та свідок, через вікно, бачила, як потерпілий та обвинувачений стояли та розмовляли на дворі. Свідок бачила як обвинувачений та потерпілий стояли боком один до одного; не бачила, щоб хтось махав руками. У потерпілого була рука у кишені, а ОСОБА_8 просто стояв. Через якийсь час, забіг старший син ОСОБА_8 та сказав: « ОСОБА_21 , батько вдарив дядю і він впав». Дитина закрила двері та пішла. Свідок не вийшла подивитися, що там відбувається. Після цього, ОСОБА_8 заходив до магазину та купив пляшку пива. У цей час приїхали ОСОБА_22 та ОСОБА_23 з товаром, який свідок прийняла. ОСОБА_22 і повідомив свідка про те, що за магазином лежить труп. Після цього, свідок вийшла з магазину, підійшла до тіла, нічого при цьому не чіпаючи, і у цей момент до неї підійшов ОСОБА_8 , якому свідок сказала викликати швидку і поліцію, і обвинувачений повідомив свідка про те, що він вже викликав. ОСОБА_8 з приводу того, що сталося, сказав свідку, що він не хотів, щоб так вийшло. Також, свідку відомо, що раніше у обвинуваченого та потерпілого був конфлікт через телефон.

Свідок ОСОБА_24 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. Так, свідок працює продавцем у магазині «Продукти» у с. Кир`яківка. З обвинуваченим та потерпілим свідок не перебуває у будь-яких відносинах. Так, точної дати свідок не пам`ятає, вона зранку поїхала за товаром разом з ОСОБА_22 , а Баняс залишилася у магазині. Після обіду, привезли товар, розгрузили разом з ОСОБА_22 . Після чого, ОСОБА_22 пішов у туалет, а повернувшись сказав, що там лежить труп. Свідок не повірила у сказане. ОСОБА_25 пішла і підтвердила, що там лежить труп. Свідок ОСОБА_24 не знала ані прізвища, ані ім`я померлого. Коли свідок вийшла на поріг, то йшов ОСОБА_8 , якого покликала ОСОБА_18 , і вони почали викликати швидку та поліцію. ОСОБА_8 сказав, що він його просто штовхнув.

Експерт ОСОБА_26 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. ОСОБА_26 працює судово-медичним експертом 14 років, і у зв`язку з військовим станом, на місце вчинення злочину не виїжджала, а огляд проводився на місці у бюро. Експерт підтверджує, що проводила експертизу ОСОБА_10 та підтверджує проведену експертизу. Огляд проводиться у тому стані, в якому доставляється тіло, потім тіло пошарово роздягається, потім оглядається тіло. Ті сліди, які було виявлено на одежі, співпадали з пораненнями на тілі та пошкодження не виключаються від удару ножа. Враховуючи наявний рановий канал, експерт вважає малоймовірним легке натискання предмету, оскільки для пошкодження ребра необхідно прикласти силу. Для утворення такого тілесного ушкодження необхідно щоби знаряддя нанесення ушкодження було фіксоване, або вставлене між чимось чи якимись предметами, і необхідна значна сила, скоріше за все удар. Пошкодження, яке мав ОСОБА_10 , було ним отримано при ударі, оскільки є пошкоджений одяг: куртка, светр, футболка, далі шкіра, і частина ребра. При притисканні таких ушкоджень не могло утворитися; має бути прискорення чи з однієї чи з іншої сторони. Рановий канал орієнтований спереду назад, зліва направо, і зверху вниз, тобто, удар був нанесений справа, і пошкодження зверху дещо вниз, спереду назад. Удар наносився зверху вниз, оскільки так виглядає рановий канал. З огляду на пошкодження, для того, щоб людина втратила свідомість з такими пошкодженнями аорти необхідний дуже короткий проміжок часу хвилини. З пошкодженнями описаними у висновку експерта людина не могла вчиняти активних дій бігти, падати, стояти (є дуже низька ймовірність такого); смерть наступає через одну дві хвилини.

На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину стороною обвинувачення також подано суду документи, які досліджені у судовому засіданні, відеозаписи слідчих експериментів, які було відтворено в залі судового засідання під час судового розгляду, речові докази, які у судовому засіданні судом оглянуто, а також подано для ознайомлення учасникам судового провадження.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000093 від 02 квітня 2022 року, 02.04.2022 о 17:30 ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину, розташованого по вул. Центральній, у с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар ножем в область серця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши тим самим тілесне ушкодження, від якого настала смерть останнього (т. 1, а. к. п. 134).

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 02.04.2022, 02.04.2022 о 17:40 до ЧЧ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП надійшло повідомлення з лінії 102 про те, що до них звернувся мешканець с. Кир`яківка (Веснянської ОТГ) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса мешкання: АДРЕСА_3 ), який повідомив про те, що у центрі с. Кир`яківка, біля магазину, у нього виник конфлікт з невідомим чоловіком, в результаті чого, заявник два рази вдарив невідомого, після чого останній не подавав ознаки життя. Виїздом СОГ на місце події та проведеною перевіркою, було зібрано відповідні матеріали та дана подія була внесена до ЄРДР за № 000093 від 02.04.2022 ст. 115 ч.1. Дане повідомлення зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за ЄО № 840 від 02.04.2022 (т. 1, а. к. п. 135).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.04.2022, та фото таблиці до протоколу, об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована у двох метрах від правої сторони від вхідних дверей у приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Ділянка місцевості представляє собою прибудинкову територію біля магазину, з трав`яним покриттям. На момент огляду на місці події лежить труп чоловіка, віком приблизно 40 років. Труп лежить на спині, верхні та нижні кінцівки витягнуті вздовж тіла. Труп одягнено: куртка синього кольору, спортивна кофта чорного кольору, футболка синього кольору, штани джинсові, шкарпетки чорного кольору, кросівки чорного кольору. При огляді трупу футболки, в грудній частині, в районі серця, наявний підріз довжиною приблизно 1 см. При огляді трупу виявлено одне ножове поранення в районі серця та грудної клітини, розміром 0,3?1 см. Трупне заклякання слабо виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів, трупні плями фіолетового кольору, розташовані переважно по заднім боковим поверхням тулубу при дозованому навантаженні зникають та з`являються через 30 секунд. При первинному огляді видимих інших тілесних ушкоджень не виявлено. При первинному огляді території навколо будівлі магазину, де виявлено труп, будь-яких слідів не виявлено. З місця події труп направлено для проведення розтину в МОБ СМЕ. Огляд проведено в похмуру, дощову погоду, при денному освітленні (т. 1, а. к. п. 136-137,138-140).

Протоколом огляду трупа від 02.04.2022 встановлено, що об`єктом огляду є приміщення оглядової кімнати МОБ СМЕ, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . На момент огляду в зазначеному приміщенні на металевій кушетці лежить труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп лежить на спині, кінцівки витягнуті. Труп одягнуто: куртка темно синього кольору, кофта чорного кольору, футболка синього кольору, штани джинсові, шкарпетки, труси, кросівки. При огляді трупу, на передній поверхні грудної клітини, зліва, в проекції четвертого міжребірря мається лінійної форми рана з рівними краями, один кінець гострий, другий «п» подібний, розміром приблизно 0,2х0,2 см. В проекції рани на одязі, а саме футболці, мається пошкодження матеріалу, щілино-подібної форми аналогічного з раною розміру. Інших, будь-яких, видимих тілесних ушкоджень на трупі не виявлено (т. 1, а. к. п. 141).

Крім цього, 04 квітня 2022 року, відповідно до протоколу огляду трупа, старшим слідчим-криміналістом в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_26 , було проведено огляд трупа та складено фотозображення до протоколу. Труп доставлений у натурному одязі: куртка синього кольору з плащової тканини, на блискавці, з капюшоном; на передній поверхні лівої полочки, на 13 см вліво від блискавки, на 20 см донизу від плечового шва пошкодження тканини лінійної форми, орієнтовано з 09:30 на 15:30, довжиною 1,8 см від лівого краю якого вниз вертикальне пошкодження, довжиною 0,5 см. На 1 см вліво, від лівого краю даного пошкодження аналогічно орієнтоване лінійної форми пошкодження довжиною 5,5 см. Кофта спортивна, чорного кольору, байкова на блискавці, з капюшоном, в ділянці ворота просочена темно-червоного кольору рідиною, схожою на кров, на передній поверхні лівої полочки на 7,5 см вліво від блискавки на 21,5 см вниз, від плечового шва на 19 см донизу від шва ворота лінійної форми пошкодження, орієнтовно з 10 на 16 годин, довжиною 1,6 см. Футболка блакитного кольору, ворот на трьох ґудзиках, на передній поверхні на 15,5 см вліво від плечового шва на 19 см донизу від шва ворота лінійної форми, орієнтоване з 10 на 16 год, довжиною 1,6 см, навколо пошкоджень тканина просочена темно-коричневою рідиною, схожою на кров. Брюки джинсові, синього кольору, брюки спортивні, сірого кольору, байкові кросівки з джинсової тканини, синього кольору, шкарпетки темно-сірого кольору, махрові. Труп чоловіка правильної статури, дещо зниженого харчування, довжина тіла 180 см. Трупне заклякання добре виражене у всіх зазвичай досліджувальних м`язів. Трупні плями блідо-фіолетового кольору, розташовані по заднім поверхням тулуба та кінцівок, при дозованому натисканні, блідніють та відновлюють свій колір через 15 хв. Шкірні покриви поза трупних плям бліді, обличчя блідо-синюшне, очі відкриті, рогівка прозора. Оболонки очей бліді, без крововиливів. Кістки та хрящі носа на дотик цілі. Отвори носа та вушні ходи вільні. Рот закритий, частина зубів відсутня, лунки зарощені. Видимі зуби, слизові оболонки та ясна без свіжих травматичних пошкоджень. Грудна клітина площинно-ціліндричної форми, пружна. Кістки тулуба та кінцівок на дотик цілі. В лівій паховій ділянці, щільний рубець блідо-фіолетового кольору, в центральній частині темно-червоного кольору, розмірами 0,5х0,7см. На передній поверхні грудної клітини, зліва, в проекції 3-го ребра на 6 см вліво від умовної серединної лінії пошкодження, орієнтоване з 10 на 16 год., умовного циферблату, веретеноподібної форми, края рівні, лівий кінець загострений, правий П-подібний, при зведенні країв, довжиною 1,6 см. Інших тілесних ушкоджень не виявлено (т. 1, а. к. п. 158-159, 160-161).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2022 року та відтвореного у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту вбачається, що 03 квітня 2022 року о 14 годині 49 хвилин за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Кир`яківка, вул. Центральна, за участю: старшого слідчого ОСОБА_27 , начальника СРПП ВП №5 МРУП ОСОБА_28 , який здійснює відеозйомку, понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , за участю прокурора ОСОБА_5 , було проведено слідчий експеримент. Під час проведення вказаного слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 , у присутності понятих, прокурора та захисника, добровільно, без будь-якого примусу виклав обставини подій, які мали місце 02.04.2022. Так, обвинувачений показав учасникам слідчого експерименту, приміщення магазину, де він зустрів ОСОБА_10 , а також місце, де відбувалася розмова ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 вказав на розташування потерпілого та обвинуваченого, за допомогою умовного знаряддя вчинення злочину, показав яким чином наніс удар ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 вказав на місце куди добіг потерпілий. Також, ОСОБА_8 вказав на місце туалет, куди викинув ніж (т. 1, а. к. п. 143, 146-151).
З протоколу огляду місця події (місцевості) від 03.04.2022 та фототаблиці до нього, вбачається, що об`єктом огляду є територія відкритої місцевості, що розташована з тильної сторони магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Оглядаєма територія розмірами 7х6м. На території розташований громадський туалет. Туалет кам`яний, з одним відділом. В туалеті наявний отвір для нечистот. Серед нечистот, за допомогою палиці, з магнітом на кінці, виявлено та вилучено ніж, з рукояткою темно-коричневого кольору, лезо якого знаходиться в чохлі пластмасовому, коричневого кольору. При знятті чохла, на лезі, виявлено цятки невизначеної форми, речовини бурого кольору. Даний ніж вилучено та упаковано до спец пакету № EXPO261289 (т. 1, а. к. п. 152, 153-157).

Виявлені та вилучені під час огляду трупу ОСОБА_10 речі, а саме: куртку синього кольору, кофту спортивну чорного кольору, футболку блакитного кольору, два конверти зі зрізами нігтьових пластин з рук трупа ОСОБА_10 , а також ніж у чохлі, були оглянуті, сфотографовані та результати огляду зафіксовані у протоколі огляду предметів від 07.04.2022 та фотозображенні до протоколу огляду предметів (т. 1, а. к. п.190-192, 193-201), та відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 07.04.2022, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та за квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000093, порядковий номер 160-22 (т. 1, а. к. п. 187, 188).

З висновку експерта № 1478, експертиза почата 04.04.2022 о 10.25, експертиза закінчена 02.05.2022, слідує, що смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в результаті проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням перикарду, дуги аорти з послідуючою тампонадою серцевої сорочки кров`ю. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесне ушкодження у вигляді веретеноподібної форми рани на передній поверхні грудної клітини в проекції 3-го ребра на 6 см вліво від умовної серединної лінії, орієнтоване з 10 на 16 годин умовного циферблату годинника, від якої бере початок рановий канал, що проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, хрящеву частину 3-го ребра зліва, м`які тканини середостіння, стінку перикарда, з наскрізним ушкодженням двох стінок дуги аорти. Морфологічні особливості, характер і форма рани в області грудної клітини зліва, з урахуванням даних медико-криміналістичного дослідження, а саме щілиноподібна форма, не здерті рівні краї, гладкі стінки, загострений один із кінців рани, наявність ранового каналу, свідчать про те, що дане ушкодження утворилося від однократної дії плаского колюче-ріжучого предмета, що має вістря, лезо та обух. Вищеописане тілесне ушкодження у вигляді рани з рановим каналом в ділянці грудної клітини утворились незадовго до настання смерті, є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в м`які тканини, за ступенем тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При судово-медичному дослідженні трупа будь-яких тілесних ушкоджень характерних для боротьби, самооборони та даних про посмертне переміщення трупу не виявлено. Ступінь вираженості трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не менше ніж півтори доби. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу ОСОБА_10 етиловий спирт не виявлений. Дані судово-імунологічного дослідження крові на групову приналежність на момент закінчення експертизи не надані (т. 1, а. к. п.162-166).

Вказані докази, надані стороною обвинувачення, з огляду на положення ч. 1 ст. 94 КПК України є належними, допустимими і достовірними.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 10 статті 101 КПК України встановлено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Висновок експерта № 1478 є повним, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, об`єктивним та науково обґрунтованим та таким, що узгоджується за змістом з іншими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд вважає його належним, допустимим та достовірним, і таким, що також доводить винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

Допитавши у судовому засіданні експерта ОСОБА_26 , яка надала аналогічні за змістом відповіді щодо висновку експерта, які містяться у висновку, дослідивши висновок, судом не встановлено підстав для незгоди з висновком експерта, а тому суд бере його до уваги.

Так, оцінюючи показання, які судом сприймалися безпосередньо у судовому засіданні, та вирішуючи питання про їх узгодженість між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, встановлено таке.

Суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , які не були безпосередніми учасниками події злочину, однак їм відомі інші обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості щодо місця вчинення злочину та дій обвинуваченого як до так і одразу після вчиненого злочину, і їх показання в цій частині є послідовними та узгоджуються між собою, а також з документами, наданими сторонами, і не суперечать ним, а тому суд вважає їх правдивими та достовірними та кладе в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .
Оцінюючи показання ОСОБА_8 щодо обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, суд дійшов такого. ОСОБА_8 , відповідно до обвинувального акта, висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у тому, що ОСОБА_8 02.04.2022, близько о 16:00 годині, зайшов до магазину «Продукти», що розташований по вул. Центральній, 3, у с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, куди також зайшов ОСОБА_10 . Під час вказаної зустрічі, між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого чоловіки вийшли з приміщення магазину. Знаходячись за приміщенням магазину чоловіки з`ясовували відносини, голосно викрикуючи один до одного, в цей момент у ОСОБА_8 раптово виник умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої особи, з мотивів образи та раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , діставши з кишені своїх штанів ніж, який він зберігав при собі, взяв його у праву руку та, перебуваючи обличчям до ОСОБА_10 , наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини зліва, від якого потерпілий пройшов декілька метрів та упав на землю. ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , який не подавав ознаки життя. При цьому, ОСОБА_8 зрозумів, що наніс удар ножем ОСОБА_10 , від якого настала смерть останнього та, забравши із собою ніж, який застосував як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, викинув вказаний ніж у вбиральню, яка розташована біля вищезазначеного магазину, залишив місце вчинення злочину.

У пунктах 20, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи № 2 від 07.02.2003 роз`яснено, що умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.

Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Верховний Суд в постанові від 21 травня 2020 року, у справі № 604/546/16-к, вказав на те, що за своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В свою чергу, ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).
Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.
Суд ураховує викладене вище, а також бере до уваги те, що ОСОБА_8 в ході випадкової зустрічі у магазині з ОСОБА_10 , з яким він раніше хоча і мав конфлікт через телефон, однак 02.04.2022 конфлікт розпочався не через телефон, а через те, що ОСОБА_10 не привітався, про що говорив і ОСОБА_8 у своїх показаннях, що також і підтверджено і свідком ОСОБА_18 , запропонував ОСОБА_10 вийти на вулицю - поговорити. При цьому, ОСОБА_8 прийшов до магазину за покупками разом зі своїм малолітнім сином. Крім того, свідок ОСОБА_18 бачила, що якийсь час ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розмовляли на вулиці та ніяких активних дій жодний з чоловіків не вчиняв. При цьому, ОСОБА_8 , йшов з роботи та при собі мав ніж в чохлі, який використовує для роботи. ОСОБА_8 наніс один удар ножем, хоча і в життєво-важливу ділянку - в область грудної клітини зліва, однак після такого удару ОСОБА_10 ще пройшов декілька метрів та впав. Після цього ОСОБА_8 удари не наносив. ОСОБА_8 з місця вчинення злочину не зникав і не переховувався. ОСОБА_8 особисто викликав швидку, що підтверджує свідок ОСОБА_13 щодо того, що виклик був від особи на прізвище ОСОБА_14 , а також вказані відомості зафіксовані у рапорті старшого інспектора-чергового ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , одразу після вчинення злочину та протягом усього кримінального провадження вказував на те, що він не хотів вбивати ОСОБА_31 , щиро кається та розуміє, що в результаті його дій настала смерть людини, але цього не хотів та не думав, що так станеться, що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_18 ; а ніж ОСОБА_8 діставав для того, щоб ОСОБА_10 злякався та пішов геть.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів на підтвердження спрямованості умислу ОСОБА_8 саме на заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Суд вважає, що в сукупності викладені обставини вказують на наявність у ОСОБА_8 умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а психічне ставлення ОСОБА_8 до наслідків своїх дій - настання смерті потерпілого ОСОБА_10 характеризується необережністю, оскільки наносячи удар ножем в область грудної клітини, міг передбачити наслідки таких дій, однак легковажно розраховував на їх відведення,
Отже, ОСОБА_8 хоча і не передбачав настання смерті ОСОБА_10 , однак повинен був і міг передбачити такі наслідки своїх дій.
У той же час наявний причинний зв`язок між протиправними діями ОСОБА_8 , які виразилися у спричиненні ОСОБА_31 тяжких тілесних ушкоджень та настанням смерті останнього.
При цьому, з показань, викладених ОСОБА_8 , під час допиту у судовому засіданні, не встановлено таких обставин, зокрема, які б свідчили про необхідну оборону, уявну оборону чи крайню необхідність з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .
Крім цього, суд критично відноситься до показань ОСОБА_8 в тій частині, що він не наносив удар потерпілому, а ОСОБА_10 сам наскочив на ніж, з огляду на те, що відповідно до висновку експерта та безпосередніх показань експерта ОСОБА_26 , наданих у судовому засіданні, ОСОБА_10 було завдано поранення із застосуванням сили скоріше за все удару, від якого було пошкоджено куртку, светр, футболку, шкіру та частину ребра. Крім цього, рановий канал свідчить про те, що удар був нанесений справа, зверху вниз. За вказаних обставин суд вважає цю частину показань ОСОБА_8 захисними, а тому не бере їх до уваги. Також, суд враховує і те, що під час проведення слідчого експерименту 03.04.2022 ОСОБА_8 показав яким чином наніс удар ОСОБА_10 , і такий механізм показаного удару узгоджується з висновком експерта та з показаннями експерта щодо локалізації та характеру ушкоджень.
Тож, суд кладе в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 також і показання обвинуваченого, за виключенням тих, що викладені вище, з наведених мотивів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 грудня 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1650, яка ратифікована Україною 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та яка набрала чинності для України 11.09.1997, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили:
a) для захисту будь-якої особи від незаконного насильства;
b) для здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою;
c) при вчиненні правомірних дій для придушення заворушення або повстання.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями п. 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федорченко та Лозенко проти України від 20 вересня 2012 року, яке набуло статусу остаточного 20.12.2012, суд нагадує, що стаття 2 Конвенції покладає на державу обов`язок забезпечити право на життя через запровадження ефективних кримінально-правових норм, спрямованих на попередження вчинення злочинів проти особи та підкріплених правоохоронною системою для запобігання, припинення та покарання за порушення цих норм. Ця стаття також опосередковано вимагає ефективного офіційного розслідування фактів вбивства особи. Обов`язок проводити таке розслідування виникає в усіх випадках вбивства або смерті за підозрілих обставин, незважаючи нате, чи є злочинці приватними особами, представниками держави чи невстановленими особами (див. рішення у справах «Ангелова та Ілієв проти Болгарії»(Angelova and Iliev v. Bulgaria), заява № 55523/00, п. 94, від 26 липня 2007 року, та «Ранцев проти Кіпру та Росії» (Rantsev v. Cyprus and Russia), заява № 25965/04, п. 232, ECHR 2010 (витяги).
Слідство повинно бути ефективним у тому розумінні, що воно має бути спроможним забезпечити встановлення відповідних фактів і покарання винних осіб. Державні органи повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які стосувались події. Висновки слідства повинні ґрунтуватися на ретельному та безсторонньому аналізі всіх відповідних елементів. Крім того, вимоги статті 2 Конвенції поширюються не тільки на офіційне розслідування. Так, якщо доходить до розгляду справи у національних судах, провадження в цілому, включаючи судовий розгляд, повинно задовольняти вимоги позитивного обов`язку щодо захисту життя особи за допомогою закону. Хоча не існує категоричної вимоги щодо того, щоб усі справи закінчувалися засудженням або постановленням вироку, будь-який недолік слідства, який ставить під загрозу його здатність відтворити обставини справи або встановити винну особу, найімовірніше, суперечитиме вимозі ефективності. Національні суди за жодних обставин не повинні залишати безкарними правопорушення, пов`язані із загрозою життю осіб (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мойсеєв проти Польщі» (Mojsiejew v. Poland), заява № 11818/02, п. 53, від 24 березня 2009 року, та «Есат Байрам проти Туреччини» (Esat Bayram v. Turkey), заява № 75535/01, п. 47, від 26 травня 2009 року).
Для того, щоб розслідування було ефективним, особи, що здійснюють його, повинні бути незалежними та безсторонніми як з юридичної, так і з практичної точок зору. Це означає не тільки відсутність ієрархічного підпорядкування або інституційного зв`язку з особами, причетними до події, а й також незалежність при вчиненні дій. Ефективне розслідування, що вимагається за статтею 2 Конвенції, слугує підтриманню довіри громадян до здатності державних органів забезпечити верховенство права, запобігти будь-яким проявам змови у вчиненні незаконних дій або терпимості до них, а у випадках, коли причетними особами є представники державних органів або власне державні органи, забезпечити притягнення їх до відповідальності за смертельні випадки, що трапилися з їхньої вини. У всіх випадках найближчий родич повинен бути залучений до процедури в межах, необхідних для забезпечення його або її законних інтересів (див., наприклад, рішення у справах «Рамсагай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai and Others v. the Netherlands) [ВП], заява № 52391/99, пункти 321-322, ECHR 2007-II; «Хаїндрава та Дзамашвілі проти Грузії» (Khaindrava and Dzamashvili v. Georgia), заява № 18183/05, пункти 59-61, від 8 червня 2010 року; «ТахсінАджар проти Туреччини» (Tahsin Acar v. Turkey) [ВП], заява № 26307/95, пункти 222-225, ECHR 2004-ІІІ, та «Гюлеч проти Туреччини» (<…>), від 27 липня 1998 року, п. 82, Reports of Judgments and Decisions 1998-IV).

Під час судового провадження судом встановлено відсутність в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 такої ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як суб`єктивне ставлення ОСОБА_8 до наслідків своїх дій. Настання смерті ОСОБА_10 не охоплювалось умислом ОСОБА_8 , і ставлення ОСОБА_8 до настання смерті ОСОБА_10 характеризується необережністю.

Частинами 1, 3 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У даному випадку суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це покращує становище обвинуваченого ОСОБА_8 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи те, що докази отримані в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненому злочині, при цьому характер дій ОСОБА_8 , локалізація та характер тілесного ушкодження ОСОБА_10 , свідчать про умисний характер дій обвинуваченого, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 і необережне ставлення до наслідків у виді настання смерті ОСОБА_10 , а отже дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.».

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Аналогічна позиція викладена і у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи № 2 від 07.02.2003, відповідно до якої роз`яснено, що при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується в цілому позитивно; не зареєстрований, але проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми; на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та спрямований проти гарантованих Конституцією України природних і не відчужуваних прав людини, а саме: проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також інші обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у мінімальних межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст. ст. 75, 76 КК України, а також ст. ст. 69, 69-1 КК України, які б давали суду можливість дійти висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання чи призначення меншого строку покарання.

Крім цього, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 02 квітня 2022 року по 07 листопада 2022 року (включно).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування та судового провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження. ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням ризиків визначених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_8 слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід знищити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284, ч. 7 ст. 284, ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України,-

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 02 квітня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 квітня 2022 року по день ухвалення вироку 07 листопада 2022 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-пакет сейф № SUD4020300, у якому знаходяться речі, а саме: куртка синього кольору, кофта спортивна чорного кольору, футболка блакитного кольору;

-пакет сейф № 7166327, у якому знаходяться ніж у чохлі;

- паперовий конверт № 1, у якому знаходиться зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_10 , 1975 р.н.;

-паперовий конверт № 2, у якому знаходяться зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа ОСОБА_10 , 1975 р.н.,

які передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000093, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, порядковий номер 160-22, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

07.11.2022