Справа № 464/269/23
пр.№ 1-кс/464/47/23
У Х В А Л А

про арешт майна

16 січня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого дізнавача СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

старший дізнавач СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП в Львівській області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно. В обґрунтування заявленого клопотання дазнавач покликається на те, що ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.01.2023 близько 20.25 год. за адресою: м.Львів, вул.Луганська, 6, зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході поверхневої перевірки у нього виявлено та вилучено зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору. Крім цього, у нього під час огляду місця події вилучено мобільний телефон «Самсунг Гелексі А03S». Вказаний мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 10.01.2023 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що вказане вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, таке має суттєве значення для проведення досудового розслідування, а відтак виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно. Просить клопотання задовольнити.

Старший дізнавач в судове засідання не з`явився, просить здійснювати розгляд клопотання без його участі.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України суддя розглядає клопотання у відсутності власника майна. При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 10.01.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Останнє розпочате за фактом того, що 09.01.2023 близько 20.25 год. за адресою: м.Львів, вул.Луганська, 6, зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході поверхневої перевірки у нього виявлено та вилучено зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору.

З постанови про визнання речей речовими доказами від 10.01.2023 вбачається, що вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон «Самсунг Гелексі А03S» визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, арешт майна, що ініціюється дізнавачем, необхідний з метою збереження речового доказу, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У разі повернення майна власникові (користувачеві) речові докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучене майно має важливе значення, зокрема, надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження майна до проведення необхідних слідчих дій, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на вказане вище майно.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування, а саме на: мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі А03S», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

В порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1