Номер провадження: 11-кп/813/868/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вирокуПриморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року у кримінальному провадженні №0000047 від 30.06.2021 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в смт. Овідіополь Одеської області, громадянки України, українки, розлученої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, працюючої провідником пасажирського вагону моторвагонного депо «Одеса-Застава 1» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2021 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 та підозрюваною ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_11 .
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вироком суду вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просять його скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказують про те, що, затверджуючи угоду про визнання винуватості та викладаючи формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 визнаного судом доведеним, суд першої інстанції фактично зазначив про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що суперечить принципу презумпції невинуватості, є неприпустимим та свідчить про невідповідність вироку вимогам КПК України, оскільки оскаржений вирок містить посилання на прізвища інших осіб, рішення щодо винуватості яких в оскарженому вироку не приймалося.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянти заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки про укладення угоди про винуватість між прокурором та підозрюваною ОСОБА_9 та її розгляд судом не знали, про існування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 , в якому також зазначені їх прізвища, дізналися лише 15.12.2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судовий розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника, апелянтів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх представника, оскільки вказані особи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли. Обвинувачена ОСОБА_9 подала заяву про розгляд без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти поновлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку на апеляційне оскарження; вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст.393 КПК України (далі КПК) апеляційну скаргу мають право подати учасники судового провадження, а також інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із оскарженого вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2021 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 та підозрюваною ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_11 , та засуджено ОСОБА_9 за ч.1 ст.369 КК України, судом першої інстанції при викладі формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 визнаного судом доведеним, фактично зазначено про вчинення кримінального правопорушення ще й іншими особами, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилався на відсутність права у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на апеляційне оскарження вироку суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами прокурора, з огляду на таке.

Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями п.8 ч.3 ст.129 Конституції України визначено одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення і таким чином закріплено гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, «положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що апеляційному оскарженню підлягають судові рішення за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом» (абзац 7 п. п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп у справі про апеляційне оскарження ухвал суду).

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 25 грудня 1997 року №9-зп зазначив, що суд не може відмовити у правосудді, якщо ущемляються права і свободи громадян, інакше це було б порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції Українине може бути обмежене.

Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Водночас у ч.4 ст. 394 КПК визначено вичерпний перелік осіб, які можуть оскаржити вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексуне регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права.
У силу статей 8, 9 КПК принцип верховенства права передбачає, що людина її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).

Отже, Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у Главі 31 КПК, кореспондується з положеннями ст. 24 вказаного Кодексу й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.
Оскільки ст. 394 КПК не врегульовано питання кримінального провадження у випадку, якщо вироком на підставі угоди порушуються права іншої особи, яка не є учасником цього кримінального провадження, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, згідно з приписами ч. 6 ст. 9 цього Кодексу повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону і застосовувати загальні засади кримінального провадження, закріплені у ч. 1 ст. 7 КПК.
Таким чином, якщо рішення оскаржує особа, не наділена процесуальним статусом, який за правилами ст. 394 КПК надає їй право на оскарження вироку на підставі угоди, за умови, що це судове провадження стосується її прав, свобод та інтересів, то ця обставина не є перешкодою в доступі до правосуддя й звернення до суду апеляційної інстанції.
Враховуючи, що вирок суду першої інстанції ухвалений відносно ОСОБА_9 стосується інтересів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не вирішуючи наперед питання відносно обґрунтованості чи не обґрунтованості апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що з врахуванням встановлених обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають право на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року.

Колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження вироку з поважних причин, з огляду на таке.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно ч.3 ст.395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.
Частина 1 ст. 24 КПК передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.
Посилаючись на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказують, що про ухвалення вироку відносно ОСОБА_9 , в якому також зазначені їх прізвища, дізналися лише 15.12.2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, про укладення угоди про винуватість між прокурором та підозрюваною ОСОБА_9 та її розгляд судом не знали, копії вироку не отримували, тому строк пропущений з поважних причин.
Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, у зв`язку з чим, з метою забезпечення права доступу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду, інтересів яких стосується оскаржений вирок, на виконання положень ст.55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження.
Керуючись ст.ст. 117, 395, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.

Поновити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року стосовно ОСОБА_9 , засудженої за ч.1 ст.369 КК України.
Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Призначити апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до судового розгляду на 09:45 год 11 листопада 2022 року.
Копію ухвали, разом із апеляційною скаргою надіслати обвинуваченій ОСОБА_9 , прокурору, надавши строк для надання заперечень на апеляційну скаргу до 11.11.2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4