Дата документу 03.11.2022 Справа № 331/3420/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1296/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/3420/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апатіти Мурманської області рф, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до 27.11.2022 року включно. продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою визначити розмір застави, який не буде для нього надмірним, оскільки суд в порушення вимог КПК не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків. Крім того, зазначив, що він не був завчасно повідомлений про час розгляду клопотання прокурора, у зв`язку з чим не зміг належним чином підготувати свої доводи та заперечення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового провадження в суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції основоположним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому правопорушення.
З матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності. У даному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які вчинено через місяць після звільнення його з місця позбавлення волі, що свідчить про схильність ОСОБА_7 до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжувати займатись протиправною діяльністю.

Крім того, зазначений ризик посилюється тим, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, стабільного та законного джерела доходу не має, офіційно неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність стримуючих факторів подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Перелічені вище обставини у своїй сукупності беззаперечно доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що він не був завчасно повідомлений про час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що під час розгляду даного клопотання обвинувачений приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, мав можливість висловити свої заперечення, підтримати свою позицію та заявити відповідне клопотання. Матеріали провадження відповідних заяв обвинуваченого ОСОБА_7 не містять.
Між тим, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що розмір застави визначено ухвалою суду першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та при подальшому продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 . Чинним законодавством не передбачено обов`язкового продовження строку на внесення застави, як альтернативного запобіжного заходу. Відтак, рішення суду про наявність альтернативного запобіжного заходу у виді застави у разі її внесення не припиняло своєї дії. Оскаржуваною ухвалою лише продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Судом не обмежувалось право ОСОБА_7 на внесення застави лише протягом строку дії ухвали, на який обирався чи продовжувався йому запобіжний захід у види тримання під вартою.
Відтак, даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою або обмежували б його право на внесення застави, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4