Провадження № 1-кп/537/116/2022
Справа № 537/768/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальне провадження №0000693 по обвинуваченню,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Кременчук Полтавської області, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 307, частиною 1 статті 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000693 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 307, частиною 1 статті 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_2 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, що може спонукати обвинуваченого переховуватися від органів досудового слідства та суду з метою уникнення покарання, оскільки у разі визнання ОСОБА_3 винним, йому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; наявністю ризику обвинуваченого незаконно впливати на свідків в рамках цього кримінального провадження, оскільки ОСОБА_3 знайомий з особою, яка проводила відносно нього оперативну закупівлю, тому може впливати на свідків з метою зміни їхніх показань; наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований та отримував дохід виключно від злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним збутом наркотичних засобів за місцем проживання, крім того, будучи раніше судимим, вчинив новий злочин у період іспитового строку.

Прокурор також вважав неможливим застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту з огляду на наступне.

На думку прокурора, застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання неможливо, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 особа, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі у сфері обігу наркотичних засобів; застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистої поруки неможливо, оскільки відсутні письмові звернення осіб, які поручатимуться за ОСОБА_3 ; застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави неможливо, оскільки слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від ОСОБА_3 чи його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; домашній арешт не можливо застосувати до ОСОБА_3 , так як перебування під домашнім арештом не позбавить його можливості здійснювати як фізичний, так і психологічний тиск на свідків по даному кримінальному провадженню. Крім того, перебуваючи під домашнім арештом, не можливо запобігти спробам обвинуваченого з метою уникнути покарання за вчинення тяжкого злочину, залишити місце, визначене суддею, з метою переховування. Також уникнути спробам вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, оскільки обвинувачений здійснював збут наркотичних речовин безпосередньо за місцем свого мешкання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважав за можливе застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31.03.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначений запобіжний захід відносно обвинуваченого наразі продовжено до 01.01.2023 року.

Згідно положень частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до частин 1, 4 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому міри запобіжного у виді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку суд вважає, що тримання під вартою ОСОБА_3 буде виправданим.

Суд вважає наявними вказані прокурором ризики, передбачені статтею 177 КПК України, виходячи з наступного.

Наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та органів досудового розслідування суд вважає таким, що має місце, оскільки у разі визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_3 є особою, раніше судимою, вчинив нові злочини в період іспитового строку, що також вказує на наявність ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо продовження відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, з урахуванням вимог статті 178 КПК України, враховує особу обвинуваченого, який є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, водночас не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, отримував дохід виключно від злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним збутом наркотичних засобів за місцем свого проживання, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, вчинив нові злочини в період іспитового строку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як вказує Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшою суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило.

Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до ОСОБА_3 , оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеному ризику та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Також суд враховує характеристику обвинуваченого, відсутність у нього офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків, що є неспростовним ризиком вчинення ОСОБА_3 злочинів у майбутньому.

Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Особисте зобов`язання не зможе запобігти наведеним ризикам та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, відсутність постійного джерела доходу, суд приходить до висновку про можливість визначення застави обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 99 240 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 197, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_2 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Кременчук Полтавської області, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 13.02.2023 року до 24 год. 00 хв. включно.

Встановити ОСОБА_3 заставу в сумі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) 00 коп.

Суму застави необхідно внести на депозитний рахунок за наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26304855, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ , код банку отримувача (МФО) - 820172, рахунок отримувача: UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого ОСОБА_3 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, про зміну місця свого проживання або перебування.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Попередити заставодавця про його обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку належно повідомленого обвинуваченого до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7