Справа № 127/6875/22
Провадження №11-кп/801/140/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №001307 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

10.07.2017 Тиврівським районним судом Вінницької області за частиною першою статті 187 КК з урахуванням статті 71 КК до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

16.11.2020 Тиврівським районним судом Вінницької області за статтею 395 КК до покарання у виді 5 місяців арешту,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано до строку призначеного ОСОБА_6 покарання строк його перебування під вартою з 22.12.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 22.12.2021 біля 04.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивав алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_11 залишила квартиру та пішла на роботу.

Згодом між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які залишились у зазначеній квартирі та продовжили розпивати алкогольні напої, виник словесний конфлікт, оскільки останній не міг знайти свій мобільний телефон марки Samsung та вирішив, що його міг взяти ОСОБА_10 . Внаслідок цього між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відбулась бійка, в ході якої ОСОБА_6 наніс кілька ударів руками та ногами по тулубу ОСОБА_10 .

В послідуючому в ОСОБА_6 , який не почув від ОСОБА_10 щодо обставин зникнення мобільного телефону, виник умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 взяв зі столу кухонний ніж, який складається з дерев`яного руків`я темно-коричневого кольору та клинка з металу світло-сірого кольору довжиною 100 мм, шириною 30 мм та обухом 1 мм і наніс зазначеним ножем ОСОБА_10 удар в область лівого стегна, від чого лезо ножа зігнулось. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, взяв до рук зі столу інший кухонний ніж, який складається з руків`я з полімерного матеріалу рожевого кольору та клинка з металу світло-сірого кольору довжиною клинка 133 мм, шириною 24 мм і обухом 1 мм. Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя та здоров`я іншої особи, при цьому передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який у цей час сидів на ліжку, завдав ОСОБА_10 9 ударів зазначеним ножем в область стегна лівої ноги та 4 удари в область стегна правої ноги, а також 1 удар ножем в область лівого передпліччя.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_6 у ОСОБА_10 виникли такі тілесні ушкодження: легкі тілесні ушкодження у вигляді рани 1, 2, 4 правого стегна, рани 1-4, 6-10 лівого стегна, рани правого передпліччя, синця на обличчі, синця та садна на шиї, садна на лівій нозі та тяжкі тілесні ушкодження, які стоять у причинному зв`язку зі смертю, рана № 3 правого стегна та рана № 5 лівого стегна з ушкодженням судин.

Смерть ОСОБА_10 настала від отриманих сліпих колото-різаних ушкоджень правого стегна (рана № 3) та лівого стегна (рана № 5) з ушкодженням стегнових артерій, котрі супроводжувались гострою масивною зовнішньою кровотечею, що обумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій ЦНС.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд, призначаючи покарання не врахував, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть особи.

Також потерпіла просила визначити обвинуваченому максимальну міру покарання, ОСОБА_6 не визнав себе винним, згідно пред`явленого обвинувачення, жодним чином не розкаявся, не відшкодував завдану шкоду, вводив суд в оману, вказуючи, що оборонявся від потерпілого.

В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, через її необґрунтованість, так як судом було враховано всі обставини справи та призначене ОСОБА_6 достатнє покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить скасувати вирок через м`якість призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 не відшкодував шкоду потерпілій, яка просила призначити суворе покарання, потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та пояснила, що ОСОБА_6 шкоду не вернув, вона залишилася одна, мати обвинуваченого передала їй 5 тис. грн, захисник ОСОБА_8 підтримав свої заперечення, так як ОСОБА_6 вину визнавав, але не погоджувався із кваліфікацією за ст. 115 КК України, необхідність призначення максимальної міри покарання не доведена, а шкоду не відшкодовано через відсутність коштів, обвинувачений ОСОБА_6 заперечив щодо апеляційної скарги та зазначив, що його мати дала 5 тис. грн на відшкодування шкоди потерпілій, вину визнає, сам викликав швидку і поліцію, не визнавав лише кваліфікацію його дій за ст. 115 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується апеляційних вимог прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 найбільш суворого покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі, так як судом належно не було враховано особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 не визнав своєї вини, не розкаявся та не відшкодував завдану шкоду потерпілій, то апеляційних суд вважає їх необґрунтованими.

Суд першої інстанції у вироку призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини вчинення кримінального правопорушення та їх правові наслідки, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, судом вірно враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною, також ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив інкриміноване йому діяння в період не знятої і не погашеної судимості, за місцем проживання характеризується негативно.

Разом з тим, були встановлені і дві пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, так як після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 подзвонив до органів поліції, залишався на місці події до їх прибуття і в подальшому надавав чіткі та послідовні показання щодо обставин спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_6 не заперечував своєї вини у вчинених неправомірних діях, які призвели до смерті потерпілого, а заперечував щодо умислу на позбавлення життя потерпілого, що стало предметом детального дослідження судом першої інстанції та як наслідок перекваліфікації інкримінованих дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, що не стало приводом оскарження прокурором в апеляційному суді.

Крім того, в мірі своїх можливостей ОСОБА_6 зі своєю матір`ю передали потерпілій 5 тис. грн на відшкодування шкоди, але через брак коштів не змогли знайти більшу суму, що свідчить про осуд обвинуваченого своїх злочинних дій, відчуття провини та бажання вжити заходів для зменшення впливу негативних наслідків на потерпілу.

Що стосується позиції потерпілої про необхідність призначення ОСОБА_6 найсуворішого покарання, то думка потерпілої має суттєве значення для визначення покарання, проте не є вирішальною і має враховуватись у сукупності з іншими обставинами справи.

За наявності двох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обставин суд прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в середньому розмірі, передбаченому в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку в частині призначення ОСОБА_6 максимального покарання, так як судом першої інстанції враховано всі обставини справи та наведені належні мотиви прийнятого рішення, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 50, 65-67 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4