У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 Справа №607/2314/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,з участю старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 12 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2023 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000066 від 12 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-340 від 05.06.2012, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на недобудований житловий будинок АДРЕСА_2 , який відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2007, посвідченого Ізюмським приватним нотаріусом ОСОБА_6 , належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Подане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 умисно, добровільно, з 06 травня по 06 вересня 2022 року, займав посаду дільничного інспектора у незаконному правоохоронному органі - «народной милиции города Изюм», створеному на тимчасово окупованій території Харківської області.

20 січня 2023 року, у даному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру та, в порядку ст.ст. 111, 112, 278 КПК України, громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

04 лютого 2023 року ОСОБА_5 оголошено в розшук, проведення якого доручено співробітникам Тернопільського районного відділу (з дислокацією у м. Теребовля) УСБУ в Тернопільській області.

Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-340 від 05.06.2012, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2007, посвідченого Ізюмським приватним нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на праві приватної власності належать недобудований житловий будинок АДРЕСА_2 .

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкцією ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України передбачено покарання з можливою конфіскацією майна, у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Також, слідчий звернувся із клопотанням про розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , аргументуючи тим, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлені всі особи, які сприяли ОСОБА_5 у добровільному зайнятті ним посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а тому існує обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення підозрюваного про наміри накласти арешт на його майно, останній може перереєструвати право власності.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 , та його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження № 0000066 від 12.08.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

20 січня 2023 року у кримінальному провадженні №0000066 від 12 серпня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Так, санкцією ч. 7 ст.111-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього інформації з Деражвного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №321803923 від 03.02.2023 та №321803730 від 03.02.2023 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-340 від 05.06.2012, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . А також, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2007, посвідченого Ізюмським приватним нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на праві приватної власності належать недобудований житловий будинок АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 7 ст.111-1 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності). При цьому слідчим суддею взято до уваги також те, що відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 12 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на:

-житловий будинок АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-340 від 05.06.2012, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-недобудований житловий будинок АДРЕСА_2 , який відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2007, посвідченого Ізюмським приватним нотаріусом ОСОБА_6 , належить ОСОБА_5 на праві приватної власності

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1