ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/339/23
Провадження №1-кс/477/171/23
УХВАЛА

про арешт майна

17 березня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 , та його представника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №000005 від 16 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2023 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000005 від 16 лютого 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, що було вилучено 06 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом привласнення, заволодіння та розтрати кошів державного та місцевого бюджетів під час укладання та виконання договорів про закупівлю товарів 16 лютого 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №000005 та розпочато досудове розслідування за частиною четвертою статті 332 КК України.

06 березня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2023 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого, було виявлено та вилучено: паперовий згорток з грошовими коштами у кількості 130 купюр номіналом 100 доларів США; 17 купюр номіналом 100 доларів США; грошові кошти номіналом 200 грн., у кількості 112 купюр та грошові кошти номіналом 500 грн., в кількості 171 купюра; мобільний телефон марки XIOMI Redmi 9 s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон, марки Samsung GT-T1200i s/n НОМЕР_2 ; флеш накопичувач Goodram 8Gb та флеш накопичувач без назви та ємності; сім карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; супутниковий телефон IRIDIUM Sateline LLC 9555 s/n НОМЕР_6 , коробка, антена, зарядний пристрій.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернулася з даним клопотанням у якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання та пояснила, що вилучене майно, зокрема мобільні телефони є знаряддям вчиненого правопорушення та містять відомості щодо його вчинення, тому відповідають критеріям речового доказу та з метою збереження цих речових доказів наявні підстави для накладення арешту на це майно. Крім того, в ході розгляду клопотання надала постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 16 березня 2023 року, відповідно до якої змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №000005 від 16 лютого 2023 року з кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України на кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 191 КК України. Посилаючись на те, що санкцією частини п`ятої статті 191 КК України передбачено застосування конфіскації до осіб, як заходу кримінального покарання, просила накласти арешт також на вилучені в ході обшуку грошові кошти.

ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що доводи прокурора необґрунтовані та ним не надано доказів, що вилучене майно є предметом та/або знаряддям кримінального правопорушення чи набуте протиправним шляхом, та що вилучене майно грошові кошти відповідають критеріям статті 98 КПК України та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відсутні підстави для накладення арешту на грошові кошти з метою застосування конфіскації заходу кримінального покарання. Крім того, ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні долучили виписку по картковому рахунку та історію по картковому рахунку, що на їх думку підтверджує законність походження вилучених коштів.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що в провадженні СВ СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №000005 від 16 лютого 2023 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною п`ятою статті 191 КК України за фактом привласнення, заволодіння та розтрати кошів державного та місцевого бюджетів під час укладання та виконання договорів про закупівлю товарів.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №000005 від 16 лютого 2023 року на підставі повідомлення Служби безпеки України в Миколаївській області від 13 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2023 внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною четвертою статті 191 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 16 березня 2023 року, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №000005 від 16 лютого 2023 року з кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України на кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 191 КК України.

На підставі вказаної постанови, прокурором ОСОБА_3 внесено відомості про зміну правової кваліфікації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що вбачається з наданого витягу від 16 березня 2023 року

В ході досудового розслідування встановлено, що службовими особами управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради 06 лютого 2023 року укладено договір №11 з товариством з обмеженою відповідальністю «Даріоз Опті» на придбання обладнання господарської діяльності, а саме генераторів у кількості 67 одиниць відповідно до специфікації на загальну суму 11 739 000 грн, які перераховано на рахунок товариства 13 лютого 2023 року із призначенням платежу «за придбання джерел резервного живлення, оплата за генератори дизельні» відповідно до договору №11.

Під час перевірки законності дотримання вимог законодавства в сфері публічних закупівель, встановлено, що договір №11 від 06 лютого 2023 року укладено з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» в частині проведення тендерної процедури, аналізу пропозицій середньо ринкової вартості товару. Також встановлено, що протягом 2021-2023 років товариство «Даріоз Опті» не придбавало та не імпортувало товари, зазначені у специфікації до договору.

За рішенням від 06 грудня 2022 року №68932, органами ДПС України товариство з обмеженою відповідальністю «Даріоз Опті» віднесено до ризикових, та за наявними даними товариством не здійснювався продаж товарів структурним підрозділам Миколаївської міської

Згідно повідомлення Управління СБУ в Миколаївській області, щодо виконання доручення слідчого від 21 лютого 2023 року №1363/24-2023, встановлено, що до протиправної діяльності за фактом привласнення бюджетних коштів під час придбання товарів робіт та послуг можуть бути причетні посадові особи Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є директором, власником та кінцевим бенефіціаром товариства з обмеженою відповідальністю «Даріоз Опті».

06 березня 2023 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2023 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено паперовий згорток з грошовими коштами у кількості 130 купюр номіналом 100 доларів США; 17 купюр номіналом 100 доларів США; грошові кошти номіналом 200 грн., у кількості 112 купюр та грошові кошти номіналом 500 грн., в кількості 171 купюра; мобільний телефон, марки XIOMI Redmi 9 s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон, марки Samsung GT-T1200i s/n НОМЕР_2 ; флеш накопичувач Goodram 8Gb та флеш накопичувач без назви та ємності; сім карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; супутниковий телефон IRIDIUM Sateline LLC 9555 s/n НОМЕР_6 , коробка, антена, зарядний пристрій.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 06 березня 2023 року, вилучене 06 березня 2023 року в ході проведення обшуку у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №000005 від 16 лютого 2023 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 08 березня 2023 року звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України. Вищевказані протиправні дії до яких можуть бути причетні посадові особи Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є директором, власником та кінцевим бенефіціаром товариства з обмеженою відповідальністю «Даріоз Опті» та інші особи, підтверджується у сукупності зібраними доказами у кримінальному провадженні, серед яких: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 13 лютого 2023 року, повідомленням Управління СБУ в Миколаївській області, щодо виконання доручення слідчого від 21 лютого 2023 року №64/20-1141, протоколом огляду речей та документів від 06 березня 2023 року, отриманими за результатами виконання доручення слідчого, протоколами обушку від 06 березня 2023 року, висновком судової товарознавчої експертизи, тощо, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 мобільний телефон, марки XIOMI Redmi 9 s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон, марки Samsung GT-T1200i s/n НОМЕР_2 ; флеш накопичувач Goodram 8Gb та флеш накопичувач без назви та ємності; сім карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; супутниковий телефон IRIDIUM Sateline LLC 9555 s/n НОМЕР_6 , коробка, антена, зарядний пристрій може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Відповідно до протоколу огляду від 06 березня 2023 року, в ході проведення огляду телефону, що був вилучений у ОСОБА_4 виявлено листування за допомогою програм встановлених на телефоні з ймовірними фігурантами даного кримінального провадження, що може свідчить про їх причетність до вчинення даного кримінального правопорушення.

Тобто, інформація, яка міститься у мобільних телефонах ОСОБА_4 , що були вилучені в ході обшуку, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно в цій частині, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Що стосується вимог клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти 130 купюр номіналом 100 доларів США; 17 купюр номіналом 100 доларів США; грошові кошти номіналом 200 грн., у кількості 112 купюр та грошові кошти номіналом 500 грн., в кількості 171 купюра, то в даному випадку слід зазначити наступне.

Згідно статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання прокурора та надані до нього матеріали, в частині накладення арешту на грошові кошти, а також беручи до уваги заперечення ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 , що надані ними в судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно в цій частині не відповідає приписам частини другої статті 171 КПК України.

В клопотанні прокурор для накладення арешту на майно, яке було вилучене 06 березня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив підставу і мету, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження. Разом з тим, в клопотанні взагалі не зазначене відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та яким чином воно відноситься до кримінального провадження, не вказано які саме сліди зберегло на собі вилучене майно, та які обставини можуть встановлюватися за допомогою цього майна, з урахуванням того, що за матеріалами досудового розслідування, не встановлено причетності останнього до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до наданої ОСОБА_4 виписки по картковому рахунку, останній протягом тривалого часу отримує пенсійні виплати, здійснюючи їх накопичення, що на думку слідчого судді підтверджує його доводи щодо законності походження цих грошових коштів, що узгоджується також з поясненнями ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в якості свідка в ході розгляду даного клопотання, підтвердила доводи щодо походження грошових коштів.

Також, ОСОБА_4 доведено походження грошових коштів в іноземній валюті, зокрема придбання валюти у відділенні АБ «Південний» та накопичення у виді сімейних заощаджень.

Разом з цим, указане правового значення в даному конкретному випадку не має, оскільки матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав вважати, що вилучені грошові кошти є засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені обставини також вказують на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна та його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на вилученому майні, яким чином воно може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження показав, що клопотання та долучені до нього матеріали в частині накладення арешту на грошові кошти не відповідають вимогам частини другої статті 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з клопотання прокурора, необхідність накладення арешту на грошові кошти пов`язана з тим, що на даний час є достатні підстави вважати, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 , відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України, однак обставина, що вилучені кошти є предметом вчинення злочину, належним чином не підтверджена допустимими, в розумінні статті 86 КПК України доказами.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що накладення арешту на майно, з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди та або його конфіскації, в майбутньому, суперечить вимогам статтей 167, 234, 236 КПК України, з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, тому відсутні підстави вважати, що до ОСОБА_4 може бути застосовано конфіскацію як захід кримінального покарання.

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон, марки XIOMI Redmi 9 s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон, марки Samsung GT-T1200i s/n НОМЕР_2 ; флеш накопичувач Goodram 8Gb та флеш накопичувач без назви та ємності; сім карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; супутниковий телефон IRIDIUM Sateline LLC 9555 s/n НОМЕР_6 , коробка, антена, зарядний пристрій, які у сукупності можуть слугувати в якості речового доказу та містити на собі відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення.

В решті клопотання не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та в його задоволенні в частині накладення арешту на грошові кошти слід відмовити.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 06 березня 2023 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 25 лютого 2023 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон, марки XIOMI Redmi 9 s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон, марки Samsung GT-T1200i s/n НОМЕР_2 ; флеш накопичувач Goodram 8Gb та флеш накопичувач без назви та ємності; сім карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; супутниковий телефон IRIDIUM Sateline LLC 9555 s/n НОМЕР_6 , коробка, антена, зарядний пристрій

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

В іншій частині поданого клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10