справа № 462/7332/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000611 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівці Кельменецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд

в с т а н о в и в :

солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 06.10.2019 під час переміщення військового ешелону військової частини НОМЕР_1 в зону бойових дій (ООС), в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби, а саме вказаний військовий ешелон, на станції у АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме 13.12.2022 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: м. Львів, вул. М. Кривоноса 6, чим вчинив самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем за контрактом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 407 КК України, так як обвинувачений, будучи військовослужбовцем за контрактом, вчинив самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчинене умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особу винного, який визнав свою вину та розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, таку пом`якшуючу обставину як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, а тому виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду припинення протиправної поведінки та недопущення кримінальних правопорушень з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки, а виправлення можливе без реального відбування покарання, із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати, пов`язані із залученням експерта - відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 407 КК України, ст. 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання протягом іспитового строку.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1