ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4078/22 Справа № 208/2651/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000083 від 13.01.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 ,- ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 17.01.2023 включно, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 496200 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у разі визнання його винуватими, наявність ризиків, передбачених ч. 1. ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачуваний може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також особу обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики в цьому провадженні продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та обраний запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, при цьому, вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, просить поновити пропущений строк, ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або зменшити розмір застави, яка буде помірна для обвинуваченого.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на оскарження ухвали, захисник зазначає, що 28.11.2022 у його офісному приміщенні було відсутнє електропостачання, та ці обставини об`єктивно унеможливлювали підготування апеляційної скарги в строки, передбачені КПК України, тому просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити його. В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, й підлягає скасуванню. Захисник зазначає, що у провадженні щодо ОСОБА_6 відсутні докази того, що саме він вчинив цей злочин, а докази які були долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, є неналежними та недопустимими. Разом з цим, захисник звертає увагу, що на цей час судом допитано потерпілого, який жодного разу не повідомляв правоохоронні органи про будь-які спроби здійснення на нього тиску зі сторони обвинуваченого, що свідчить про те, що обвинувачений не має наміру буд-яким чином перешкоджати цьому провадженню. Також апелянт вказує, що ОСОБА_6 має офіційне місце реєстрації, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні дружину, малолітню дитину та матір, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків. До того ж, сторона захисту зазначає, що визначений судом альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 496 200 грн., є непомірним для обвинуваченого та його родини, та просить зменшити його розмір до 100000 грн. З огляду на ці обставини, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню, а до обвинуваченого застосовано більш м`який запобіжний, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали клопотання та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторони захисту, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що через перебої електропостачання на території Дніпропетровської області, а також відсутністю у матеріалах провадження відомостей про направлення копії ухвали апелянту, причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слід вважати поважними та, з метою доступу до правосуддя, цей строк підлягає поновленню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000083 від 13.01.2020 щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, останній раз оскаржуваною ухвалою від 22.11.2022.

Відповідно до п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Також, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до 12 років, та який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, й дійшов правильного висновку, що у цьому провадженні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Отже, суд ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, апеляційний суд не убачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язанного з триманням під вартою, з мотивів, зазначених в апеляційні скаргзі захисника.

Окрім того, суд, з огляду на обставини провадження й тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування у провадженні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, не виходить за межі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, й є співмірним з існуючими у провадженні ризиками, та, на переконання апеляційного суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним дня нього, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не можуть бути прийняті судом до уваги.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 має місце реєстрації, позитивно характеризується, має на утриманні дружину, малолітню дитину та матір не спростовують обґрунтовані у клопотанні прокурора об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами її належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів також зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів, у розумінні ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, про що також йдетья в апеляційній скарзі, суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у провадженні, тому доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , є необґрунтованими.

Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальний строк на оскарження ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 Крот ОСОБА_8 Слоквенко ОСОБА_9