ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/262/22 Справа № 184/81/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме з 09.01.2022 року по 09.03.2022 року включно.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що приймаючи до уваги серйозність висунутого щодо підозрюваного обвинувачення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 з метою забезпечення реалізації положень ст.177 КПК України.
При цьому слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого ніж тримання під вартою запобіжного заходу, остільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги та доповнення до неї, узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, остільки вважає, що строк пропущено з поважних причин.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки ризики є недоведеними.
На думку адвоката, слідчим суддею не було в повній мірі взято до уваги, те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та не має наміру переховуватися від суду та слідства. До клопотання прокурором не додавалося жодного доказу, який би свідчив про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування. Навпаки, ОСОБА_7 не чинив жодних перешкод у проведенні досудового розслідування, не відмовлявся від участі у слідчих діях. Також підозрюваний зазначав, що він лише частково визнає провину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях і має намір довести це у встановленому законом порядку.
Звертає увагу, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, остільки ОСОБА_7 постійно проживає разом зі співмешканкою та малолітнім сином, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що сім`я ОСОБА_10 може забезпечити дотримання ним умов домашнього арешту, у випадку обрання такого запобіжного заходу. Адвокат вважає, що ризики переховування від суду та слідства, а також вчинення нових кримінальних правопорушень є маловірогідними.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку, то апеляційний суд вважає, що він пропущений з поважної причини, оскільки копія ухвали була отримана лише 14.01.2022 року, тому строк на оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу розглянути по суті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, що Орджонікідзевським СВ Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування кримінального провадження № 0000020, внесеного до ЄРДР 09.01.2022 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинення кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України.
10.01.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий Орджонікідзевського СВ Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою суду було задоволено.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання про обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення поданого слідчим клопотання.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема: протоколом огляду місця події; протоколом огляду трупа ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 - таксиста, який 09.01.2022 року возив ОСОБА_7 разом з іншим співучасником, по місту Покров Дніпропетровської області разом з викраденими речами; протоколом пред`явлення особи для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_14 впізнав підозрюваного ОСОБА_7 ; а також речовими доказами, зібраними по справі.
Так, суд першої інстанції, врахував те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваним ОСОБА_7 вчинити спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість пред`явленої підозри у вчинення останнім тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчинення злочинів в умовах неочевидності, по справі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення речових доказів по справі; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, з огляду на те, що підозрюваний має непогашену та незняту судимості, не має постійних джерел доходів, ніяких дій, спрямованих на працевлаштування не вживав.
Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію досудового розслідування провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став, підозрюється у вчинення тяжкого та особливо тяжких злочинів, не працює, офіційно не одружений, суд дійшов об`єктивного висновку про відсутність даних які б свідчили, що застосування менш тяжкого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного ОСОБА_7 та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й доводи сторони захисту про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.
З огляду на викладене, доводи скарги про те, що прокурором та судом першої інстанції не встановлено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки зазначені вище ризики є обґрунтованими та об`єктивно існують.
Отже, вирішуючи питання доцільності застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
Наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, на які звертає увагу апелянт, було взято до уваги як судом першої інстанції, так і апеляційним судом в сукупності з іншими обставинами по справі та їм було надано належної правової оцінки.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Поновити адвокату ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4