Справа №718/605/22
Провадження №1-кп/718/24/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань, кримінальне провадження № 0000011 від 17.01.2022 з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лужани Чернівецького району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого: 19.11.2021 вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області за ч.1, ч.2 ст.307 КК України, який змінений 25.01.2022 Чернівецьким апеляційним судом та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , будучи відповідно до постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області №346/4803/20 від 05.01.2021, яка набрала законної сили 22.03.2021, визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений із нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднання на всій території України, 12.05.2021 о 10 год. 25 хв. по вулиці Парковій в смт. Лужани Чернівецького району Чернівецької області керував автомобілем марки Mercedes-Benz с 220, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Надалі, 03.06.2021 о 13:55, продовжуючи свій умисел, спрямований на невиконання постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2021, ОСОБА_3 керував автомобілем марки Mercedes-Benz с 220, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Буковинській, 27 в смт. Лужани Чернівецького району Чернівецької області.
Також, 12.07.2021 о 03:55, продовжуючи свій умисел, спрямований на невиконання постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2021, ОСОБА_3 керував автомобілем марки Mercedes-Benz с 220, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Буковинська, 27 в смт. Лужани Чернівецького району Чернівецької області.
В подальшому, 26.09.2021 о 23:35, продовжуючи свій умисел, спрямований на невиконання постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2021, ОСОБА_3 керував автомобілем марки Mercedes-Benz с 220, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Шевченка 193, с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області.
Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Пояснив, що він особисто брав участь в судому засіданні під час розгляду адміністративних матеріалів щодо нього за ч.1ст.130 КУпАП в Коломийському міськрайонному суді, оскаржував винесену постанову до Івано-Франківського апеляційного суду. В результаті розгляду , його визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу та 1 рік позбавлення права керування транспортними засобами, про що йому було достеменно відомо. У зв`язку з виниклою необхідністю, він продовжував керувати транспортним засобом, будучи позбавленим спеціального права, та був зупинений патрульними поліцейськими, а саме: 12.05, 03.06, 12.07 та 26.09.2021 року. Шкодує про свій вчинок, усвідомлював, що чинить протиправно.

Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказав на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України доведена повністю.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, за обставин наведених у вироку.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки останній умисно не виконував постанови суду, що набрала законної сили.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий 19.11.2021 Кіцманським районним судом Чернівецької області за злочини, передбачені ч.1, ч.2 ст.307 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, являється інвалідом 3 групи, є особою з інвалідністю внаслідок війни, одружений, має на утриманні малолітнього сина, 2018 р.н., позитивно характеризується по місцю проживання, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте знаходиться на обліку у лікаря нарколога.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Таким чином, виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, тобто у вигляді штрафу.
При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обтяжуючої обставини, переконання обвинуваченого в тому, що визначений судом штраф він має можливість реально сплатити, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді штрафу, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Мотиви інших рішень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, і суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.
На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1