ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 731/590/19
провадження № 1-кп/691/238/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових рослідувань, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 , п.13 ч.2 ст.115 КК України, та згідно ухвали від 08 квітня 2022 року призначено підготовче судове засідання на 28.04.2022.

22 квітня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000417 від 04.09.2019 - прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено і наведено вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжких злочинів ОСОБА_5 , тяжкість покарання якого полягає в позбавленні волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі, у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється. ОСОБА_5 04.09.2019 затримано в порядку ст.208 КПК України та 05.09.2019 йому оголошено повідомлення про підозру за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.09.2019 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. У подальшому строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Прилуцького міськрайонного суду - до 02.05.2022. У зв`язку з тим, що строк тримання під вартою закінчується необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у зв`язку з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою та через те, що судовий розгляд кримінального провадження об`єктивно не може бути завершеним до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КПК України, вказує, що раніше заявлені ризики під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_5 не зменшилися, продовжують існувати реально, а саме, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі та, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим у такому злочині, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (1), вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , хоча і є раніше не судимою особою, однак спосіб вчинення даних кримінальних правопорушень, а саме значна кількість ножових поранень, виявлених у потерпілих, характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, дають реальні підстави вважати про планування вказаного правопорушення обвинуваченим, та є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений буде вчиняти і інші кримінальні правопорушення, в тому числі проти життя та здоров`я особи (2), незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, потерпілими у даному провадженні є сусіди та знайомі ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші, а тому обвинуваченому достовірно відомо про їхнє місце проживання, роботи, і враховуючи характер та особливу жорстокість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , останній, перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, у зв`язку з наявністю перелічених ризиків. Також в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру, тому запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо. Домашній арешт не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків в зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків та обставин, що їх обґрунтовують. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із загибеллю людини, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному проваджені.

28 квітня 2022 року в підготовче судове засідання не зявилися захисник (адвокат) ОСОБА_9 є повідомлений належно. Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 її представник ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представник Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області ОСОБА_12 , про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Причини не прибуття не повідомили. Заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Інформація щодо отримання судових повісток, на час розгляду кримінального провадження, відсутня.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник (адвокат) ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 беруть участь в судовому засіданні дистанційно.

Головуючий суддя, за відсутності повного складу суду, кримінальне провадження здійснюється колегіально, з урахуванням не заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 щодо здійснення дистанційного розгляду даного кримінального провадження за його участі на конференцзв`язку із ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор", норм КПК України, ухвалив про можливість розгляду поданого 22.04.2022 клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та відкладення підготовчого судового засідання по розгляду матеріалів обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Так, за пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що відмовився отримувати клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заперечує щодо його розгляду за відсутності захисника (адвоката) ОСОБА_9 , та подав клопотання про зміну запобіжного заходу - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 підтвердив факт завчасного отримання клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо вирішення питання дії запобіжного заходу вважає за необхідне відкласти, так як його розгляд має здійснюватись колегією суддів.

Отже, перешкод для розгляду клопотання прокурора щодо дії запобіжного заходу обвинувченому ОСОБА_5 не встановлено.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , повноваження є підтверджені відповідно до постанови заступника прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_13 від 04.09.2019 року, про визначення групи прокурорів у кримінальному проваджені № 0000417, підтримав внесене до суду 22.04.2022 клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з наведених в ньому підстав. Вказує, що ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на двох осіб, в хуліганських діях, в умисному вбивстві. Обвинувачений ОСОБА_5 під вартою перебуває з 04.09.2019 року. Ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального провадження незаконного впливу на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, не надумані, реально існують, та знаходили своє підтвердження в суді. З часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на даний час, вказані ризики не зменшились, продовжують існувати. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 на момент затримання не працював, кошти отримував від тимчасових заробітків, сталі зв`язки відсутні. Заперечив щодо зміни на цілодобовий домашній арешт, про що клопоче обвинувачений ОСОБА_5 ..

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволенні клопотання прокурора. Вказує, що прокурор не довів в суді ризиків для подальшого утриманні під вартою, які наведені в клопотанні, та які передбачені ст.177 КПК України. Заперечив щодо кваліфікації дій, які покладені йому в обвинувачення, та зазначив, що не робив цього, однак ніхто не має бажання розібратися, прокурор в суді повідомив про намір змінити обвинувачення, проте, такої не відбулося, продовжує обвинувачуватися в злочинах, яких не вчиняв. Вважає, що утримується з 13 березня 2022 року під вартою незаконно, так як суд, який продовжив дію запобіжного заходу порушив вимоги КПК, Конституцію України, та не надав йому можливість оскаржити судове рішення. Клопотав, відповідно до ст.313 ч.3, ст.331 ч.1 КПК України, про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за місцем проживання матері ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з введенням воєнного стану ЗУ від 24.02.2022 № 2102-ІХ внаслідок чого неможливо дотримання положень ЗУ "Про попереднє ув`язнення", які стосуються обвинуваченого, порушень в частинах ст.42 КПК України та ст.29 Конституції України, а також на підставі відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Висловив бажання стати на захист Батьківщини.

Захисник (адвокат) ОСОБА_4 , повноваження підтверджені даними свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 530 від 04 березня 2011 року, посвідченням адвоката та договором № 14/12/20 про надання правової допомоги від 14.12.2020 року, підтримав позицію ОСОБА_5 щодо відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та зміни на домашній арешт. Клопотання прокурора є необґрунтованим, заявлені ризики не доведені. Підстав для продовження тримання під вартою немає. Всі доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення є слушними, прокурор мав змінити правову кваліфікацію дій. Підзахисний ОСОБА_5 має право отримати пом`якшення запобіжного заходу та реалізувати своє бажання і право стати на захист Вітчизни у зв`язку з воєнними діями.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання, а самепрокурора про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд виходить із такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час підготовчого судового засідання, за нормами частини 3 статті 315 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Згідно частини 1 статті 133 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Частина 1 статті 131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, згідно пункту 9 частини 2 статті 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Згідно частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання ризикам.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу суд щоразу зобовязаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, за нормами частини 5 статті 131 КПК України, сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Зі змісту частин 3, 4 та 5 статті 199 КПК випливає, що суд зобовязаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобовязаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК України).

Судом, під час розгляду клопотань щодо дії обраного запобіжного заходу, установлено, що ОСОБА_5 за сукупністю обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб, а саме закінченому замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України (1), у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України (2), в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті ОСОБА_16 , особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України (3), у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , особою, яка раніше вчинила вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України (4).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.03.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, по 02.05.2022 року включно, який 06.09.2019 року був обраний ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова, з подальшим його продовженням.

Судове рішення від 04 березня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно матеріалів кримінального провадження, є таким, що набрало законної сили, та відповідно виконується установою попереднього ув`язнення, з утриманням останнього під вартою в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор". Та, Городищенський районний суд Черкаської області, як суд першої інстанції, не наділений правом надавати оцінку щодо його законності, це повноваження суду апеляційної інстанції, тому доводи сторони захисту щодо незаконності утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з березня 2022 року не є такими, що заслуговують на увагу.

Отже, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчує свою дію 02 травня 2022 року, закінчити судовий розгляд кримінального провадження у вказані строки не представляється можливим, на 28.04.2022, навіть, підготовче судове засідання не проведено, відкладається, з урахуванням неявки потерпілих в судове засідання, тому є необхідність у вирішенні питання щодо його продовження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, виходячи з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року). Європейський суд з прав людини у справі "Ільгар Маммадов проти Азербайджану" від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Суд, перевіривши достатність доказів, доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні, показання обвинуваченого в суді, доводи захисника щодо не вірності кваліфікації дій вчиненого ОСОБА_5 , урахувавши стадію розгляду кримінального провадження в суді, та ознайомившись з обвинувальним актом від 28 грудня 2019 року, що складений старшим слідчим СУ ГУНП Чернігівської області ОСОБА_17 та затверджений прокурором відділу прокуратури Чернігівської обасті ОСОБА_18 , визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 , п.13 ч.2 ст.115 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені в частині 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обовязково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. У зв`язку з цим, перш за все, суду слід перевірити чи підтверджується існування ризиків, на які посилається прокурор.

Так, ймовірна можливість переховування ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілих та свідків суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Ризик впливу на потерпілих та свідків існують й на стадії підготовчого та судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом. Так, судовий розгляд кримінального провадження в даному складі суду ще не розпрочато, а потерпілі та свідки, що заявлені стороною обвинувачення в кримінальному провадженні є сусідами та знайомими обвинуваченого ОСОБА_5 , знає про їхнє місце проживання, роботи, та існує ймовірний ризик того, що внаслідок незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків, останні можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді.

Спосіб вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які покладені в обвинувачення, а саме значна кільксть ножових поранень потерпілим, свідчить про ймовірність планування кримінальних правопорушень обвинуваченим та є ймовірним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку суду, ураховуючи вищенаведене, прокурором доведено існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 може: переховуватися від суду (1), незаконно випливати на потерпілих та свідків (2), вчинити інше кримінальне правопорушення (3), які на час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати

Тримання під вартою, за нормами ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведене, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризиками, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України).

Допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі "Воляник проти України").

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі "Москаленко проти України", в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування (продовження) до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу,що передбачені статею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, стороною захисту в судовому засіданні не доведено та судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що вищенаведені ризики, а саме, переховування від суду, незаконний виплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не можуть спростувати твердженням обвинуваченого ОСОБА_5 про намір стати на захист Батьківщини,та як підстава до цього, зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи питання дії запобіжного заходу, суд бере до уваги, вимоги статті 2 КПК України, які регламентують завдання кримінального судочинства, статей 177, 178, 181, 183, 199, 201 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, судову практику Європейського Суду з прав людини, в т.ч., закріплену в рішенні "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, та враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , характер протиправних дій, ставлення до пред`явленого обвинувачення, відповідність особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, а також всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам, які підтверджені в суді.

Європейський суд підкреслив, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення явки обвинуваченого до суду при вирішенні питання про те, звільнити його чи залишити під вартою. Дана норма не тільки проголошує право на "судовий розгляд у розумний строк або звільнення до суду", але й встановлює, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в суд" (рішення у справі "Сулаойа проти Естонії" (Sulaoja v. Estonia) від 15 лютого 2005 р., скарга N 55939/00, § 64 in fine, Постанова Європейського суду у справі "Яблонські проти Польщі" (Jablonski v. Poland) від 21 грудня 2000 р., скарга N33492/96, § 83).

Гарантій явки до суду обвинуваченого ОСОБА_5 при звільненні з-під варти суд не вбачає.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини та існуючі ризики, про які йшлося вище, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .. Суд окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, про що просила сторона захисту. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Враховуючи норми пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Згідно з частино 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст. ст. 131, 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199, 314, 315, 369-372, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу на більш мякий, цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити, обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстрація місця проживання АДРЕСА_2 ), строк тримання під вартою, на 60 діб, по 27 червня 2022 року, з утриманням в Державній установі "Чернігівський слідчий ізолятор".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити під розпис обвинуваченому ОСОБА_5 , та направити до Державної установи "Чернігівський слідчий ізолятор" для виконання.

Вручити копію ухвали прокурору, захиснику.

Повідомити родичів ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк щодо подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1