ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2897/22 Справа № 180/149/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2022 року з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75240 грн.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили існувати та більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти. При цьому, суд вважав за необхідне визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати ухвалу та застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. Захисник вважає, що поза увагою суду залишилось те, що прокурор у клопотанні посилався лише на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тоді як суд зазначив у рішенні, що прокурором доведено й ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На переконання адвоката, ці ризики відсутні, оскільки обвинувачений свою вину визнає та матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, свою вину визнав та матеріальну шкоду потерпілому відшкодував.
На переконання колегії суддів, наведені обставини зменшують встановлені судом ризики та дають підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту.
Так, згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що виключні обставини для тримання обвинуваченого під вартою відсутні, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики у сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу обвинуваченого не можуть слугувати виключною підставою для тримання його під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, поклавши на останнього відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано продовжено строк застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , у період доби з 20.00 години до 07.00 години наступного дня, строком на 2 місяці, до 04 листопада 2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з обвинуваченим та свідками у кримінальному провадженні.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4