У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1982/22

№ 1-кс/183/661/22

13 червня 2022 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 15 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001191 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, громадянина України, холостого, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому
підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України,
за участі:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідування ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 30 днів.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, попередньо кваліфікованих за ч.1, 115, ч. 4 ст. 405 КК України. На даний час досудове розслідування триває, допитані інші свідки, призначено ряд експертиз, витребувані відомості щодо особи підозрюваного. Враховуючи особу підозрюваного, який тривалий час захищає нашу країну, є відповідальним військовослужбовцем, однак, вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для продовження раніше обраного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на положення ст. 177, 178, 183 КПК України вказував на наявність права на звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу та на наявність підстав для задоволення клопотання. Також, враховуючи особу підозрюваного, вважає неможливим застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та продовжити строк запобіжного заходу. Наголосив на тому, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 , маючи добрий послужний список, враховуючи його ставлення до служби у лавах ЗСУ та його заслуги, однак з метою встановлення істини у кримінальному провадження, досудове слідство у якому триває, враховуючи наявність ризиків, на які посилається у клопотанні, вважає, що єдиним запобіжним заходом який забезпечить своєчасне і повне досудове розслідування, є необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, через те, що на його думку, підозра не є обґрунтованою і прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У клопотання лише знову перелічені наявність ризиків, однак жодний з них не доведений в судовому засіданні. Крім того, просив врахувати відомості, що характеризують ОСОБА_5 , який наполягає на тому, що його місце на даний час стояти на захисті держави; клопотання командирів Кондрашова, які також просять не продовжувати йому запобіжний захід, а тому, просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Якщо суд дійде висновку про те, що до Кондрашова необхідно застосувати запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні, вважає, що достатнім буде такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 повністю підтримав думку свого захисника. Зазначив, що ризиків, на які посилається прокурор немає, вважає, на усі слідчі дії та експертизи його командування буде відпускати, для того щоб провести повне об`єктивне досудове розслідування, а в разі необхідності і розгляд в суді. А тому підстав продовжувати його тримати під вартою, немає.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 22.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 05 години 30 хвилин 24 травня 2022 року строком на 90 діб. Законом України від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює деякі особливості здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, не охоплюючи всіх питань, які можуть виникати. Так, стаття 34 КПК України передбачає передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема під час режиму воєнного стану, проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Стаття 615 КПК України в оновленій редакції регламентує питання початку досудового розслідування, фактично «перекладає» на прокурора повноваження слідчого судді у разі неможливості останнім здійснювати судовий контроль в певних питаннях, зокрема, тимчасового доступу до речей і документів, обшуку, негласних слідчих (розшукових) дій, обрання запобіжного заходу, продовження строку досудового розслідування тощо.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Отже, в умовах воєнного стану клопотання прокурора має вирішуватися виходячи із загальних засад кримінального провадження.
Згідно зі ст. 193 КПК України клопотання про продовження строку запобіжного заходу розглядається за участі прокурора, підозрюваного/обвинуваченого та його захисника.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, приходить до наступних висновків, а саме:
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, і проходячи її на посаді старшого хіміка 3 відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.
15 травня 2022 року старший солдат ОСОБА_5 та майор ОСОБА_7 виконували бойові завдання з відсічі збройної агресії російських окупаційних військ на позиції взводного опорного пункту (далі - ВОП) «Алабай» в районі населеного пункту АДРЕСА_2 . Орієнтовно о 14-00 годині на території вищевказаного ВОП, між старшим солдатом ОСОБА_5 та майором ОСОБА_7 , з ініціативи старшого солдата ОСОБА_5 виник конфлікт з причин недостатньої, на думку останнього, глибини окопу, облаштованого особовим складом підрозділу. У ході конфлікту, солдат ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів невдоволення якістю виконання майором ОСОБА_7 своїх обов`язків військової служби, взяв до рук закріплений за собою відповідно до відомості закріплення зброї за особовим складом АК-74 № НОМЕР_2 , 1980 року випуску та здійснив один прицільний постріл у лобну частину голови майора ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення голови, від якого майор ОСОБА_7 помер на місці події.
Крім того, дії солдата ОСОБА_5 , який перебуває у відносинах підлеглості стосовно майора ОСОБА_7 , як за посадою так і за військовим званням, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення голови, від якого майор ОСОБА_7 помер на місці події.
Вирішуючи клопотання по суті виходжу з наступного.
15 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001191 було внесено відомості за фактом вбивства військовослужбовцем ОСОБА_5 військовослужбовця, який виконував завдання поряд з ним, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
18 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001191 було внесено відомості за фактом заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку із виконанням ним обов`язків військової служби, вчиненому із застосуванням зброї в умовах воєнного стану, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 4 ст. 405 КК України.
19 травня 2022 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № №0001191 у присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України та того ж дня вручене клопотання про застосування запобіжного заходу.
19 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, тобто 14 червня 2022 року.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання доцільності продовження підозрюваному раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України, один із злочинів, передбачений ст. 115 ч. 1 КК України відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких, за вчинення яких у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. А тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду провадження, ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.
У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).
За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені. Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Ризик ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає. Доказів протилежного суду не надано. Підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_5 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження підозрюваному ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд бере до уваги відомості, про те, що ОСОБА_5 має місце реєстрації та проживання, позитивні характеристики як з місць служби ОСОБА_5 так і з місця проживання. Однак ці обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни підозрюваному ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.
Розглядаючи позицію захисника щодо не обґрунтованості підозри, як підставу для відмови у застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Позитивні характеристики з місць служби ОСОБА_5 у ЗСУ, його нагородження та клопотання керівництва не продовжувати запобіжний захід, а також позитивна характеристика з місця проживання не є беззаперечною підставою виключення наявності вказаного ризику.

Стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання захисту про зміну раніше обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Отже, враховуючи вищевикладене, а також строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований підозрюваному ОСОБА_5 продовжити, з урахуванням пред`явленої підозри, строком на 30 днів. В іншій частині клопотання необхідно відмовити.
Продовжуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 177, 178, 183, 194, 196, 331, 372, 376, 615 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 днів до 10-00 години 13 липня 2022 року.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.
Повний текст ухвали проголошено 13 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1