Дата документу 01.08.2022 Справа № 333/2705/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/446/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2705/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 липня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 липня 2022 року за клопотанням слідчого продовжено в межах строку досудового розслідування до 09 вересня 2022 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що в клопотанні слідчого відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у ньому, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернулася до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 22 січня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.187 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 16 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 липня 2022 року.

10 червня 2022 року постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000112 до трьох місяців, а саме до 13.07.2022 року.

У зв`язку з тим, що 14.07.2022 року спливає строк тримання під вартою ОСОБА_8 , а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій, а також з огляду на існування у даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначила, що ризики, які стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися, а крім того, у провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій.

Із зазначеним рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів виходячи з такого.

За змістом ст.199 КПК, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів слідчий суддя дотрималася зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.01.2022 року; висновком експерта №509 від 26.01.2022 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду від 18.02.2022 року.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, а також з погрозою застосування такого насильства, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, а також й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_10 , оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце мешкання останнього, який своїми показаннями підтверджує його причетність до скоєння кримінального правопорушення.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст.23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого, який на переконання колегії суддів з урахуванням конкретних обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовуються тим, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності різного ступеню тяжкості, відбував покарання в місцях позбавлення волі. На розгляді Токмацького районного суду Запорізької області знаходиться обвинувальний акт щодо останнього за ч.2 ст.186 КК, в рамках якого до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що підтверджує той факт, що ОСОБА_8 нехтував обраним йому запобіжним заходом, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв злочин проти власності.

Також на розгляді Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК. У вищезазначеному кримінальному провадженні до ОСОБА_8 застосовувався запобіжний захід у виді застави.

Дані обставини красномовно свідчать про можливість вчинення підозрюваним нового злочину та продовження ним своєї злочинної діяльності.

На переконання колегії суддів, сукупність обґрунтованої підозри і наявність зазначених передбачених ст. 177 КПК ризиків свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Також судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового розслідування, необхідність додаткового часу для проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, та неможливість у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 липня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4