УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4, за участю секретаря ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва 28.09.2022 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в якій вона просить: зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, невідкладно внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.426-1 КК України до Єдиного реєстру на підставі її заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 - полковником, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1, та розпочати досудове розслідування.

Вказану скаргу мотивовано тим, що 09.09.2022 року скаржник направила до Територіального управління ДБР заяву про повідомлення скоєного кримінального правопорушення цінним листом. В поданій заяві скаржник повідомляла, що працювала на посаді лікаря-терапевта лікарсько-експертного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 філії №2, з 02.09.2019 року. 03.05.2022 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 виніс наказ «Про внесення змін до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким було виключено зі складу лікарської комісії скаржника. На час винесення наказу скаржник лікувалася та була відсутня на робочому місці. 01.06.2022 року її не допустили до робочого місця, виштовхали її, відібрали у неї документи, які знаходились в її руках. Скаржник вказує, що є інвалідом другої групи і після таких дій начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 отримала стрес, вважає, що останній перевищив свої службові повноваження, чим скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.426 ч.1 КК України.

Зазначає, що вимоги ст.214 КПК України уповноважені особи ТУ ДБР не виконали.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, скаргу просить задовольнити в повному обсязі.

Представник уповноваженої особи ТУ ДБР в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Зі змісту скарги вбачається, що скаржник звернулася до Територіального управління ДБР із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.426 ч.1 КК України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється параграфом 1 Глави 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Початок обчислення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, дії або бездіяльності, на противагу тому, що строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії.

Частиною 1 ст. 110 ПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Як вбачається з положень частини 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. У відповідності до ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається зі змісту скарги скаржник ОСОБА_1 направила до ТУ ДБР заяву про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно вимог КПК України, скаржник має підтвердити наявність його заяви про скоєне кримінальне правопорушення та надати докази її направлення до органу досудового розслідування.

Однак, скаржником не надано доказів такого звернення, оскільки до матеріалів скарги не долучено копії заяви про вчинення кримінального правопорушення або копії заяви про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити зміст вказаної заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.214, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР- відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддяД. О. Гонтар