Справа № 301/231/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/274/21, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2021року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого (має на утриманні двох дітей), не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає у два роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком ухвалено речові докази: зішкріб зі стіни, на якій знаходились сліди бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; зішкріб з бруківки на якій знаходились сліди бурого кольору, який поміщено в паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; змив зі сліду бурого кольору який зовні схожий на кров, який поміщено в паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; змив зі сліду бурого кольору, що ззовні схожий на кров та який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; ґрунт зі слідами бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; шматок м`яса який випав з горла трупа ОСОБА_9 , який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; порожня пляшка з - під горілки «Краля Пшенична» ємкістю 0,5 дм, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; порожня пляшка з - під горілки «Краля Пшенична» ємкістю 0,5 дм, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; простирадло з ліжка спальної кімнати зі слідами бурого кольору, яке поміщено у паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ; зрізи вільного краю нігтьових пластин пальців правої руки трупа ОСОБА_9 , які поміщено у паперовий конверт білого кольору з підписами понятих та слідчого; зрізи вільного краю нігтьових пластин пальців лівої руки трупа ОСОБА_9 , які поміщено у паперовий конверт білого кольору з підписами понятих та слідчого; марлева серветка з висушеними зразками крові трупа ОСОБА_9 , які поміщено в паперовий конверт білого кольору з підписами понятих та слідчого ухвалено знищити; футболку білого кольору з коротким рукавом, куртку балонову червоного кольору з капюшоном, штани спортивні чорного кольору, туфлі чорного кольору, блуза білого кольору з застібкою блискавкою посередині до рівня грудей, сорочку чоловічу чорного кольору з ґудзиками спереду, брючні штани чорного кольору з надписом «Bena Holl, туфлі кожані чорного кольору, светр шерстяний машинної в`язки темно-синього кольору, майку теніску світлого кольору, джинси темно-синього кольору, штани спортивні темно-синього кольору ухвалено повернути потерпілій ОСОБА_8 ; автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 111 державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору, ухвалено повернути власнику ОСОБА_6 .

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
01 січня 2020 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів очевидної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підійшов до будинку АДРЕСА_2 , розбудив ОСОБА_9 , якого викликав на подвір`я, де кулаком наніс удар у ділянку обличчя, повалив його на землю, відтак упродовж 15 хвилин ногами наніс не менше 15 ударів у різні частини тіла. Окрім того, 01 січня 2020 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , умисно кулаком наніс удар у ділянку обличчя ОСОБА_9 , повалив його на землю, де упродовж 15 хвилин ногами наніс не менше 15 ударів у різні частини тіла, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та за ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 вважає вирок необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає обставинам кримінального правопорушення, і таким, що ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що суд ухвалив судове рішення всупереч приписам ст. 318 КПК України, без участі ОСОБА_8 , яка напередодні судового засідання до місцевого суду подала заяву про неможливість прибути до суду через поважні причини та відкладення судового розгляду на іншу дату. При цьому, апелянтка зазначає, що вказані у вироку висновки суперечать фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що твердження суду про те, що «…згідно із заявою від 13.01.2020 у потерпілої немає претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 за фактом заподіяння ним тілесних ушкоджень сину потерпілої - ОСОБА_9 , матеріальні та моральні збитки відшкодовано повністю», - не відповідають дійсності, оскільки у потерпілої існують претензії до обвинуваченого, при цьому стверджує, що кошти, які обвинувачений їй надав нею повернуто шляхом направлення йому грошових переказів. На думку апелянтки, дії обвинуваченого кваліфіковані неправильно, оскільки, будучи очевидицею події, чітко бачила, що удари її сину, який лежав на землі, наносили руками та ногами саме двоє осіб: обвинувачений ОСОБА_6 та його брат ОСОБА_10 , тому дії ОСОБА_6 , на переконання потерпілої, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, вчинене за попередньою змовою групою осіб. В апеляційній скарзі ОСОБА_8 також вказує на те, що вирок ґрунтується виключно на доказах сторони захисту, зокрема, на показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 та його рідного брата ОСОБА_11 і їх родички ОСОБА_12 , однак допит потерпілої та її доньки, - свідка ОСОБА_13 , - взагалі не був проведений. Стверджує, що у вироку не зазначені відомості про тілесні ушкодження, які отримав її син. Вважає, що призначене місцевим судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є занадто м`яким, позаяк за вчинене діяння обвинуваченому слід було визначити покарання у виді позбавлення волі строком від 3 (трьох) років. На думку апелянтки, суд безпідставно та помилково врахував такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди, позаяк такі фактично відсутні та не відповідають дійсності. Просить вирок скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до Іршавського районного суду Закарпатської області в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, - адвоката ОСОБА_7 та прокурорки ОСОБА_5 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Апеляційна скарги розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги потерпіла повідомлена відповідно до вимог закону, однак подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку колегія суддів задовольняє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість судового рішення колегія суддів бере до уваги таке.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження (справи) у порушення вищевказаної норми (ст. 318 КПК України) проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , і при цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги подану потерпілою ОСОБА_8 письмову заяву про відкладення розгляду кримінального провадження на іншу дату, про бажання потерпілої взяти участь у розгляді справи.
Окрім того, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що такі не містять відомостей про належне повідомлення потерпілої ОСОБА_8 про час та місце судових засідань, які мали місце 17.08.; 14.09.; 29.10.; 26.11.2020 та 30.03. і 14.04.2021, тому висновки суду першої інстанції у цій частині також визнаються такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Такий порядок дослідження доказів судом першої інстанції (розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілої, яка бажала взяти участь у його розгляді), на переконання колегії суддів, свідчить про порушення судом приписів статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - права особи на справедливий суд.
Крім того, зі змісту оскаржуваного вироку убачається, що в такому викладено показання обвинуваченого лише за одним епізодом обвинувачення, що мав місце о 05 год 01 січня 2020 року, а щодо епізоду, який мав місце 01 січня 2020 року о 05 год 30 хв, показань обвинуваченого ОСОБА_14 у вироку не викладено.
Із викладених у вироку показань обвинуваченого ОСОБА_14 вбачається, що вину в скоєнні кримінального правопорушення він визнав частково, стверджуючи, що у час події наніс потерпілому ОСОБА_15 два удари ногою в обличчя та два удари у черево ; інших ударів потерпілому не наносив. Між тим, у мотивувальній частині вироку вказується на те, що у час події обвинувачений, прийшовши за місцем проживання потерпілого, розбудив ОСОБА_9 , викликав його на подвір`я, де кулаком наніс удар у ділянку обличчя, повалив на землю, відтак упродовж 15 хвилин ногами наніс не менше 15 ударів у різні частини тіла.
Колегія суддів вважає, що вказане свідчить про те, що висновок суду першої інстанції щодо щирого каяття обвинуваченого не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтується на вимогах закону.
Окрім того, вказане дає підстави для суджень про обґрунтованість доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 , яка стверджує, що, будучи очевидицею події, чітко бачила, як удари її сину (потерпілому ОСОБА_16 ), який лежав на землі, наносили руками та ногами саме двоє осіб: обвинувачений ОСОБА_6 та його брат ОСОБА_10 , а також для суджень про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, вчинене групою осіб.
З огляду на доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про те, що кошти, які обвинувачений надав потерпілій нею повернуто шляхом направлення йому грошових переказів, висновок суду першої інстанції про відшкодування завданої шкоди також визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, колегія суддів зазначає, що, розглянувши кримінальне провадження за відсутності потерпілої, не з`ясувавши в обвинуваченого ОСОБА_14 питання, пов`язані з відшкодуванням заподіяних злочином збитків, суд допустив неповноту та поверховість при дослідженні фактичних обставин кримінального провадження.
Вищевказане також свідчить про недотримання судом положень кримінального законодавства при призначенні обвинуваченому покарання.
Окрім того, у порушення вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 16 постанови від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку« ( зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3 та від 3 грудня 1997 року №12), суд у мотивувальній частині вироку у підтвердження вини ОСОБА_6 послався на такі докази: протоколи огляду місця події від 01.01.2020 та 04.01.2020, протокол огляду трупа ОСОБА_9 від 04.01.2020, протокол проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 від 28.01.2020, не давши їм ретельний аналіз не зазначивши які саме фактичні обставини ці докази підтверджують.
Доводи апеляційної скарги про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки, і у випадку підтвердження наведених потерпілою ОСОБА_8 доводів щодо призначеного покарання, у тому числі й пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України може бути оцінене як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України судове рішення будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини щодо проведення судового розгляду кримінального провадження без участі потерпілої та дослідження судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні є істотними порушенням вимог КПК України, що призвели до неповноти та поверховості при дослідженні фактичних обставин справи, невідповідності висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, і тягнуть скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції в іншому складі.
Під час нового розгляду кримінального провадження підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки доводи апеляційної скарги потерпілої щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження.
Також під час нового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно та всебічно дослідити зібрані у кримінальному провадженні докази, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі, а також допущена неповнота та поверховість при дослідженні фактичних обставин кримінального провадження, які призвели до постановлення вироку, який не можна визнати законним та обґрунтованим.
Тому, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала потерпіла ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2021року, щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: