ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/3033/22
Провадження № 1-кп/553/731/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000586 від 18.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, неодруженої не працюючої, в силу ст.89 КК України раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :
17.05.2022 близько 23 год., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , з яким вона спільно проживає однією сім`єю, але вони не перебувають у шлюбі між собою, знаходились за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розпиття алкогольних напоїв, в ході конфлікту обумовленого ревнощами з боку ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 перебуваючи на кухні вказаної квартири, взяла зі столу кухонний ніж та тримаючи його правою рукою за руків`я, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи що наносить удари у життєво важливі органи і від її дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, підійшла до потерпілого та стоячи на відстані витягнутої руки обличчям один до одного, нанесла йому п`ять ударів ножем в область черевної порожнини, грудної клітини, шиї, правої ноги та лівої руки, спричинивши проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та колото-різані поранення шиї праворуч, правого стегна «на 5 см вище коліна», лівого плеча по задній поверхні у середній третині, по задній поверхні тулубу в ділянці правої лопатки, що обумовили до хірургічного втручання та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше трьох тижнів (21 дня), тим самим умисно спричинила ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась. Обвинувачена не оспорювала фактичних обставин та доказів по справі, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, їх кількість, механізм та мотиви нанесення не заперечувала. Пояснила, що однією сім`єю проживає разом із ОСОБА_4 , але без офіційного укладення шлюбу, 17.05.2022 ввечері вони спільно вживали алкогольні напої, під час цього потерпілий приревнував її та вдарив в обличчя, від чого вона впала. Піднявшись обвинувачена взяла зі столу ніж та стоячи обличчям до обличчя потерпілого нанесла йому удари в плече, ногу та інші місця, точну кількість яких вона не пам`ятає. Після того як побачила та тілі потерпілого кров ОСОБА_5 викликала швидку допомогу. Обвинувачена пояснила, що сильно жалкує про вчинене, вони примирились з потерпілим і надалі планують спільне життя.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що спільно проживає з ОСОБА_5 однією сім`єю. Ввечері 17.05.2022 вони спільно сіли вечеряти, вживали спиртні напої, після чого між ними виник конфлікт на фоні його ревнощів та він двічі вдарив обвинувачену в обличчя і вона впала. Піднявшись обвинувачена взяла кухонний ніж і нанесла йому декілька ударів. Всі поранення, окрім, поранення в черевну порожнину не були серйозними. Потерпілий прохав суворо не карати обвинувачену, пояснюючи що вони мають гарні стосунки і планують спільно проживати далі. Також, на думку потерпілого, дії обвинуваченої були спровоковані ним самим, оскільки він приревнувавши вдарив її.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 , думку прокурора, потерпілого, обвинуваченої, яка пояснила, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, її захисника, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченою та потерпілим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як такі, що виразились в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченої, її вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Обвинувачена ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, офіційно працевлаштована не була та займалась підробітками, за місцем проживання характеризується як спокійна та неконфліктна особа, зловживає алкогольними напоями, до адміністративної відповідальності не притягувалась, порушень громадського порядку не допускала, за медичною допомогою впродовж останніх п`яти років до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради не зверталась, з 2019 року перебуває на обліку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер».

Згідно з поясненнями обвинуваченої вона має двох неповнолітніх дітей, у відношенні яких позбавлена батьківських прав, і наразі діти перебувають у Німеччині в будинку сімейного типу. Останні чотири роки вона не бачилась з дітьми, однак через свою матір передавала подарунки.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачена відверто визнала свою провину, висловила щирий жаль з приводу вчиненого, осудила свою поведінку, повідомляла суду фактичні обставини про вчинений нею злочин, примирилась з потерпілим, який прохав суворо не карати її, безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень самостійно викликала швидку допомогу. Дії, емоції і висловлювання обвинуваченої, свідчать про такий її моральний стан, який міг би призвести стороннього спостерігача до думки про щире каяття особи.

З огляду на наведене, обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

В якості обставини, яка обтяжує покарання суд враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченої, думку потерпілого, який прохав суворо її не карати, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для обвинуваченої, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченої, її молодий вік, тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність непоправних наслідків і ставлення обвинуваченої, поведінку потерпілого, яка передувала нанесенню йому тілесних ушкоджень та поведінку обвинуваченої, яка безпосередньо після вчинення злочину залишалась поряд з потерпілим, викликала швидку медичну допомогу та не зникла з місця події, беручи до уваги також наявність позитивних характеристик обвинуваченої, думку потерпілого, який прохав не позбавляти волі обвинувачену, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Крім цього, суд звертає увагу, що до обвинуваченої вже застосовувалось звільнення з випробування, яке мало дієві наслідки і під час іспитового строку обвинувачена не вчиняла кримінальних правопорушень, виконувала покладені судом обв`язки, внаслідок чого була звільнена від покарання за ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22.03.2021 і на момент розгляду справи є особою, яка відповідно до положень ст.89 КК України, судимості не має.
Разом із тим, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 19.05.2022 по 06.10.2022 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов до обвинуваченої в межах кримінального провадження пред`явлено не було, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

У строк покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.05.2022 по 06.10.2022 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом дворічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї такі обов`язки:

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків прибувати до суду на першу вимогу, не виїжджати за межі населеного пункту, в якому проживає.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.
Речові докази у справі: кухонний ніж з чорною рукояткою та написом «WILLINGER», який переданий на зберігання до камери схову ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання, ознайомитися із журналом судового засідання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1