Справа № 212/78/22
У Х В А Л А
05 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0000015 від 05.01.2022, про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
02 вересня 2022 року до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно 01.09.2022 колоту деревину твердих порід об`ємом 2,37 м3, з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 05 січня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що особи, яких було виявлено під час вчинення кримінального правопорушення, яке пов`язано з незаконною порубкою дерев на території урочища «Шламовідстійника» у Покровському районі м. Кривий Ріг причетні до вчинення кримінальних правопорушень, щодо незаконної порубки деревини на території Глеюватської ОТГ. Також встановлено всіх учасників злочинної групи, зокрема рганізатором злочинної діяльності являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.08.2022 в ході проведення досудового розслідування встановлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який придбав незаконно спиляну деревину у ОСОБА_5 . 01.09.2022 в ході огляду за участю ОСОБА_6 встановлено, що останній придбав колоту деревину твердих порід об`ємом 2,37 м.3 за 6500,00 гривень, які перерахував на особистий рахунок ОСОБА_5 .

01.09.2022 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою недопущення їх приховування, пошкодження, знищення, псування, перетворення відчуження

в ході досудового розслідування виникла необхідність в арешті вказаного майна.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, просив задовольнити клопотання.
Особа, у якого було вилучено майно, про арешт якого подано клопотання, до слідчого судді не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали, надані в обґрунтування клопотання, встановив наступне.
У провадженні СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за № 0000015 від 05.01.2022 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки дерев (а.с. 3).
Згідно з копією протоколу огляду місця події, проведеного 01 вересня 2022 року, під час огляду відкритої ділянки місцевості, розташованої на території ГБК «Прогрес» по вул. Дніпропетровське шосе у м. Кривий Ріг, ОСОБА_6 добровільно видав колоту деревину з твердих порід дерев об`ємом 2,37 м3, яку вилучено (а.с. 4, 11).
Постановою слідчого від 01.09.2022 вилучену колоту деревину твердих порід дерев об`ємом 2,37 м3, видану добровільно ОСОБА_6 визнано речовими доказами (а.с. 8).
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В силу частини 7 статті 237 КПК України вилучені під час здійснення огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення особи, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Таким майном можуть бути речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом (ч. 1 ст. 167 КПК України п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України).
У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
З врахуванням вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в своєму клопотання, в розумінні вимог статті 173 КПК України, доведені правові підстави для арешту вилученого під час огляду майна, яке може мати значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, та достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, а також застосовуючи принцип розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено та зазначено конкретні фактичні обставини, які виправдовують на даній стадії досудового розслідування такий спосіб втручання у права та інтереси осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, тому вважає необхідним задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на колоту деревину твердих порід дерев об`ємом 2,37 м3, добровільно видану ОСОБА_6 під час огляду 01.09.2022, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1