ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/939/22 Справа № 184/6/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Орджонікідзевського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро (Дніпропетровськ), громадянки України, освіта середня, не працює, не одружена, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, інвалідом не являється, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року ОСОБА_7 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом, 17 грудня 2021 приблизно о 13 годині 03 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в торгівельному залі магазину Продукти-192 ТОВ АТБ - маркет за адресою вул. Героїв України, буд. №6, в м. Покров Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, переконавшись, що ніхто не бачить її протиправних дій, взяла із полиці стелажу з алкогольними напоями пляшку коньяку марки Argo Armenian , об`ємом 0,5 л, вартістю 239,90 грн., з якою минаючи каси пройшла до виходу з торгівельної зали магазину Продукти-192 ТОВ АТБ - маркет не сплативши його вартість та направилась до виходу з магазину, вчинивши таким чином усі необхідні дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчене, з причин, що не залежали від її волі оскільки її дії були викриті охоронцем магазину ТОВ АТБ - маркет (Продукти-192).
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа вчинила всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку обвинувачена на час ухвалення судом вироку є особою, що досягла пенсійного віку (63 роки), тому такий вид покарання як громадські роботи до неї не може бути застосовано. Тож ж урахуванням зазначених обставин, а також положень закону України про кримінальну відповідальність прокурор вважає, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 , та попередженню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного обвинуваченій покарання.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України, відповідно до якої вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 КК України, покарання у виді громадських робіт не призначається особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку.
Тобто кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на коло осіб, до яких не може бути застосовано покарання у виді громадських робіт. ЦІ приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Проте, судом першої інстанції, вищевказаних положень закону, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, належним чином враховано не було. Зокрема, відповідно до матеріалів кримінального провадження та даних про особу обвинуваченої, вбачається що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час ухвалення вироку була особою, яка досягла пенсійного віку (63 роки), а тому згідно ч. 3 ст. 56 КК України, до обвинуваченої не може бути застосовано такий вид покарання, як громадські роботи.
Тож, враховуючи викладені обставини, а також, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як проступок, а також дані про особу обвинуваченої, яка на момент ухвалення вироку досягла пенсійного віку, її стан здоров`я та майновий стан, повне та беззаперечне визнання останньою вини, колегія суддів приходить до висновку, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 буде покарання у виді штрафу.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, а саме щире каяття, повне визнання своєї провини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, вчинення кримінального проступку вперше, досягнення обвинуваченою пенсійного віку, а також сімейного і майнового стану, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом, а саме штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850,00 грн.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
Вирок Орджонікідзевського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, в частині призначеного їй покарання змінити.
Вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В іншій частині вирок Орджонікідзевського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4