Справа № 487/1350/22
Провадження № 1-кс/487/1144/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2022 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000110 від 01.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК Українипро накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2022 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 01.05.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0000110 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив накласти арешт на спеціальний транспортний засіб автомобіль «Урал» модель «4320» реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який належить військовій частині військовій частині НОМЕР_3 із забороною відчуження, розпорядження та/або користування.

Клопотання мотивоване тим, що вказаний транспортний засіб має значення для досудового розслідування як доказ вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході розслідування з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення осіб причетних до нього, в тому числі під час проведення судових експертиз.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у зв`язку з необхідністю використання вказаного спеціального транспортного засобу для виконання завдань із оборони держави, просив клопотання задовольнити частково та надати можливість ВЧ НОМЕР_3 користуватися вказаним транспортним засобом.

Командир військової частини НОМЕР_3 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив надати можливість військовій частині НОМЕР_3 користуватись зазначеним у клопотання транспортним засобом, у зв`язку із необхідністю використання за призначенням зазначеної у клопотанні військової техніки при виконанні службових (бойових) завдань безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 01.05.2022, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Нагляд за досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, 30.04.2022 приблизно в 19 год. 26 хв. військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_5 , керуючи спеціальним транспортним засобом - автомобілем марки «Урал» модель «4320», рухаючись по автодорозі Н-11 на 255 км в Миколаївському р-ні Миколаївської області біля с. Калинівка, здійснив зіткнення із автомобілем «ВАЗ» модель «2107» під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого останній загинув на місці події.

30.04.2022 проведено огляд місця подї, а саме ділянки автодороги Н 11 Миколаїв - Дніпро біля с. Калинівка Миколаївського р-ну Миколаївської області.

Під час проведення огляду місця події виявлено автомобіль «ВАЗ» модель «2107» реєстраційний номер НОМЕР_4 номер шасі НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 та спеціальний транспортний засіб автомобіль «Урал» модель «4320» реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який належить військовій частині військовій частині НОМЕР_3 , які знаходились на узбіччі проїжджої частини. Указані автомобілі були вилучені та направлені на постановку вилученого транспорту у порядку ч. 7 ст. 237 КПК України.

01.05.2022 року слідчим у кримінальному провадженні прийнято рішення у формі постанови про визнання вказаних транспортних засобів речовими доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні транспортного засобу із наданням можливості ВЧ НОМЕР_3 користуватися вказаним транспортним засобом для забезпечення можливості використання за призначенням зазначеної у клопотанні військової техніки при виконанні службових (бойових) завдань безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на спеціальний транспортний засіб автомобіль «Урал» модель «4320» реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 із можливістю користування вказаним транспортним засобом.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1