Справа № 214/2161/22
1-кс/214/349/22
У Х В А Л А
Іменем України
29 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю перекладача ОСОБА_6

за участю особи, яка подала клопотання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2022 року ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою, в якій виклав клопотання, в якому просить: змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 з тримання під вартою на його, ОСОБА_7 , поруку

В обґрунтування клопотання вказує наступне. Йому відомо, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, бажає взяти останнього на поруки. Знає ОСОБА_8 тривалий час, характеризує останнього з позитивної сторони, як відповідальну, дисципліновану, моральну людину, яка готова в любий час прийти на допомогу. Зазначає, що підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися чи ухилятися від суду, в нього не мається. Зазначає, що готовий забезпечити явку ОСОБА_8 до органу досудового розслідування або в суду на першу вимогу. Зазначає, що йому відомо, у вчиненні якого правопорушення обвинувачується ОСОБА_8 , яка відповідальність за дане правопорушення, та про те, що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань, накладається грошове стягнення. Зобов`язується взяти на поруки ОСОБА_8 та ручається за належну поведінку останнього, забезпечення явки останнього до органу досудового розслідування та суду на першу вимогу. Також вказує, що ОСОБА_8 мінімум як 15 років дуже часто відвідує Синагогу, спілкується з прихожанами, має авторитет у місті.

У судовому засіданні, після роз`яснення судом ОСОБА_7 того, у вчиненні якого правопорушення обвинувачується ОСОБА_8 , та фактичних обставин, зазначених в повідомленні про підозру, ОСОБА_7 пояснив, що про ці обставини він раніше не знав. Також пояснив, що на початку окупації перебував у м. Херсоні, виїхав за його межі на нетривалий час та планує повернутися в короткий строк. Також пояснив, що під час окупації, не співпрацював з окупантами. Знає, що ОСОБА_8 допомагав мешканцям м. Херсона. Зазначив, що клопотання підтримує.

Захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав клопотання. Також пояснив, що буде виконувати покладені на нього обов`язки, виправдає довіру ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_5 у судовому засідання клопотання підтримав, пояснив що ОСОБА_7 є авторитетною особою, заслуговує на довіру.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому зазначив, що на його думку, ОСОБА_7 не заслуговує на довіру, перебуває з межами країни.

Вислухавши ОСОБА_7 , захисників, підозрюваного та прокурора, суд приходить до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.201 КПК України, підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Як передбачено ст.180 КПК України, собиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Клопотання про взяття підозрюваного на поруки подав не захисник, не підозрюваний, а інша особа, однак захисники та підозрюваний його підтримали, тому суд знаходить підстави розцінити це клопотання як таке, що подано як підозрюваним, так і захисниками.

Відносно підозрюваного 20 квітня 2022 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжений судом до 20 липня 2022 року.

Відповідно до ст. 176 ч.1 п.5 КПК України, одним з запобіжних заходів є тримання під вартою. Згідно ст.176 ч.1 п.5 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, суд 20 квітня 2022 року прийшов до переконання про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 ч.2 КК України, є обґрунтованою.

Також суд прийшов до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує йому за вчинення вказаного злочину в разі доведення перед судом його вини, а саме у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з метою уникнути відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з РФ та Республікою Білорусь. Також суд прийшов до переконання, що в умовах збройної агресії РФ проти України та ведення бойових дій, вказаний підозрюваний може повернутися до підрозділів збройних сил країни-агресора та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд врахував, що підозрюваний одружений, має трьох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, є депутатом Херсонської міської ради 8-го скликання, членом політичної партії «Партія Ігоря Колихаєва «Нам тут жити!» та фізичною особою-підприємцем, тобто має офіційні джерела доходів, але ці обставини не завадили йому вчиняти дії, в яких він обґрунтовано підозрюється.

Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни запобіжного заходу суд вважає, що у судовому засіданні не добуто доказів про те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , є необґрунтованою. Також суд враховує наступне. При обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 первісно показав, що передав ОСОБА_9 військовослужбовця РФ тому, що побоювався за членів дружини з боку російських військових. У тому ж судовому засіданні показав, що вказаний військовослужбовець ночував в нього вдома. Також показав, що після того, як вказаного військовослужбовця РФ знайшли на острові, він перевозив останнього в своєму автомобілі, щоб віддати ОСОБА_9 . В подальшому у судовому засіданні ОСОБА_8 показав, що передаючи військовослужбовця окупанта представнику ворожої сторони, виконував вказівку Хоменка. Суд також враховує наступне. Як передбачено ст.12 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, яка набрала чинності для України 3 січня 1955 року, військовополонені перебувають у руках ворожої держави, а не

окремих осіб чи військових частин, які взяли їх у полон; військовополонені можуть передаватися державою, що тримає в полоні, лише державі, яка є учасницею цієї Конвенції, та лише після того, як держава, що тримає в полоні, упевнилася в тому, що

зазначена держава має намір і змогу застосовувати Конвенцію. Згідно ст.19 вказаної Конвенції військовополонених після захоплення їх у полон евакуюють якомога скоріше до таборів, Також суд бере до уваги, що ст.109 цієї Конвенції передбачає можливість репатріації полонених до нейтральних держав, ОСОБА_8 передав полоненого державі-агресору.

Згідно ст. 41 КК України, дія або бездіяльність особи, що заподіяла шкоду правоохоронюваним інтересам, визнається правомірною, якщо вона була вчинена з метою виконання законного наказу або розпорядження; наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина; не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка відмовилася виконувати явно кримінально протиправний наказ або розпорядження; особа, що виконала явно кримінально протиправний наказ або розпорядження, за діяння, вчинені з метою виконання такого наказу або розпорядження, підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах; якщо особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати кримінально протиправного характеру наказу чи розпорядження, то за діяння, вчинене з метою виконання такого наказу чи розпорядження, відповідальності підлягає тільки особа, що віддала кримінально протиправний наказ чи розпорядження. З урахуванням викладених вище положень Конвенції, суд вважає, що розпорядження про передачу полоненого ворожій стороні є незаконним, його незаконність ОСОБА_8 мав усвідомлювати, оскільки таке розпорядження явно суперечить положенням Конвенції. Тому посилання підозрюваного на те, що він виконував розпорядження, суд до уваги не приймає.

Таким чином, суд приходить до переконання, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч.2 КК України, зокрема за епізодом повернення окупанта окупантам, є обґрунтованою.

Обговорюючи питання про продовження існування такого ризику як можливість вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, суд враховує наступне. У судовому засіданні при обранні запобіжного заходу встановлено, що ОСОБА_8 , з власної ініціативи, на транспортному засобі «Ауді», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , здійснив евакуацію пораненого військовослужбовця повітряно-космічних сил РФ (льотчика) з метою його переховування перемістив з місця взяття його в полон місцевими жителями в мікрорайоні Острів міста Херсона, до свого фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_8 , вранці 16 березня 2022 року, з метою організації подальшої участі військовослужбовця РФ у збройній агресії проти України, передав останнього представнику РФ «Альфа» за адресою: м. Херсон, вул. Українська, 94.

Також суд бере до уваги, що визнаючи цю обставину, ОСОБА_8 про мотиви своїх дій дає суперечливі, непослідовні показання. Так, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 первісно показав, що передав ОСОБА_9 (« ОСОБА_10 ) військовослужбовця РФ тому, що побоювався за членів дружини з боку російських військових. У тому ж судовому засіданні показав, що вказаний військовослужбовець ночував в нього вдома. Також показав, що після того, як вказаного військовослужбовця РФ знайшли на острові, він перевозив останнього в своєму автомобілі, щоб віддати ОСОБА_9 . В подальшому про цю обставину підозрюваний дав інші показання.

На переконання суду непослідовні, суперечливі твердження щодо мотивів передачі полоненого, вказують на бажання підозрюваного уникнути відповідальності та покарання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 надає суду суперечливі показання, суд переконаний, що його твердження про виконання ним, в разі зміни запобіжного заходу обов`язків, не заслуговують на довіру.

Твердження ОСОБА_7 , викладене в заяві про те, що в нього не мається підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися чи ухилятися від суду, спростовуються тим, що підозрюваний надає суду непослідовні, суперечливі твердження щодо мотивів передачі полоненого, що вказує на бажання уникнути відповідальності та покарання і дає підстави вважати, що останній може ухилитися від суду.

Суд враховує, що згідно ст.176 ч.1 п.5 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочин, передбаченого, зокрема ст.111 ч.2 КК України за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. У судовому засіданні встановлено, що підозра ОСОБА_8 не скасована, є обґрунтованою, що продовжують існувати встановлені раніше та зазначені вище ризики, а тому суд приходить до переконання, що інший запобіжний захід до підозрюваного застосований не може бути, відтак в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу належить відмовити.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 заслуговує на довіру, але ця обставина не скасовує визначені судом ризики.

На підставі кладеного, керуючись ст.ст. 176, 201, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 , підтриманого захисниками та підозрюваним про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1