Справа № 756/7171/22
Номер провадження № 1-кп/756/1263/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 27.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001254, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез, Донецької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, маючи на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

27.07.2022, близько 13:00 год., ОСОБА_5 , маючи на меті умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ Епіцентр-К» (код ЄДРПОУ №32490244), прийшов до торгівельної зали гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а, де попрямував по торгівельному залу вказаного магазину до відділу продажу одягу.

Реалізуючи вказаний умисел, у той же час, того ж дня, проходячи у відділах гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, узяв із торгівельної полиці шорти чоловічі марки «New Balanse», розміру М, чорного кольору MS21900BM, артикул 81049577 у кількості 1 шт., вартістю 999 грн 17 коп. (без урахування ПДВ), сумку для взуття «Космонавт», артикул 52602729, в кількості 1 шт., вартістю 65 грн 83 коп., (без урахування ПДВ), і попрямував до примірочної кімнати з вказаним товаром. У подальшому відірвав бірки та магнітну кліпсу з даних товарів, одягнув шорти на себе, а сумку залишив при собі та вийшов з примірочної.

Розуміючи, що його дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 направився до виходу з магазину, перетнувши лінію кас та не маючи наміру заплатити за речі які він взяв з полиць магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », попрямував на вихід з магазину де на прилеглій території вказаного магазину, а саме на автомобільній парковці до нього підбігли працівники охорони магазину, таким чином ОСОБА_5 свій умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони магазину.

Унаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» майнову шкоду на загальну суму 1065 грн 00 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), учинене в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 27.07.2022, близько 13:00 год., перебуваючи у гіпермаркеті «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а, взяв товар з торговельних полиць, у примірочній відірвав бірки та магнітну кліпсу після чого перетнувши лінію кас покинув магазин. Просить урахувати, що він повернувся в Україну в перші дні війни. У нього не було роботи та одягу, тому вирішив узяти одяг в магазині, коштів на оплату товару не мав. Свою поведінку засуджує, щиро кається, просить надати шанс виправитися.

Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 без його участі.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, але звільнити від покарання з випробувальним строком на 2 роки відповідно до положень статей 75, 76 КК України.

Захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеність винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, зокрема покарання, яке просив прокурор в судовому засіданні.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), учинене в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений та захисник просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості її призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна майнова шкода фактично відшкодована шляхом повернення майна, у зв`язку з чим представник потерпілого не заявляв претензій матеріального характеру, як і не заявляв цивільний позов. Вид та вартість майна, яким є одяг на суму 1065 грн 00 коп., як і пояснення обвинуваченого щодо підстав вчинення злочину. Тобто фактично тяжкий матеріальний стан викликаний введенням воєнного стану та відсутності коштів на існування. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не був засуджений.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, а також обставин, що пом`якшують покарання, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 підлягають покладенню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Слід узяти до уваги, що контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

А оскільки суд дійшов висновку про призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України слід звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Між тим, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, слід застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язку за першою вимогою з`являтись до суду, до набрання законної сили вироком.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 27.07.2022, а 01.08.2022 застосовано запобіжний заходу в виді тримання під вартою, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з 27.07.2022 до 22.09.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України шорти чоловічі марки «New Balanse», розмір М, чорного кольору MS21900BM, в кількості 1 шт., сумка для взуття «Космонавт», в кількості 1 шт., які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ЕКПІЦЕНТР-К», слід залишити у володінні останнього. Диск для систем лазерного зчитування, який перебуває в матеріалах досудового розслідування і знаходиться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пункту 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_5 змінити на особисте зобов`язання, звільнив ОСОБА_5 з під варти в залі суду негайно, поклавши обов`язок з`являтись до суду за першою вимогою до набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з 27.07.2022 до 22.09.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази:

- шорти чоловічі марки «New Balanse», розмір М, чорного кольору MS21900BM, артикул 81049577 у кількості 1 шт., вартістю 999 грн. 17 коп., сумка для взуття «Космонавт», артикул 52602729, в кількості 1 шт., які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ЕКПІЦЕНТР-К» - залишити в володінні останнього;

- диск для систем лазерного зчитування, який перебуває в матеріалах досудового розслідування і знаходиться в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1