Справа № 161/6081/22 Провадження № 11-кп/802/682/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки,
засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року та призначене ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишений попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 25 квітня 2022 року, тобто з моменту його затримання.
Зарахований ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його перебування під вартою з 25 квітня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.
Накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2021 року арешт на переноску із котушкою, чоловічі кросівки сірого кольору "Reebok", скасований.
Вироком вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за те, що 10 жовтня 2021 року близько 02 год. 00 хв. він, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження пластини пінопласту, яка зачиняла віконну раму, проник до гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав: електропилку моделі «Grand» синього кольору вартістю 2000 грн., електричну торцеву пилку синього кольору невстановленої досудовим розслідуванням моделі вартістю 1500 грн., електричну шліф машину чорного кольору невстановленої досудовим розслідуванням моделі вартістю 1500 грн. та подовжувач на котушці, ринкова вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 26 жовтня 2021 року становить 647 грн. 64 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 5647 грн. 64 коп.
У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності та необґрунтованості. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що її підзахисний повністю визнав вину, активно сприяв у розкритті злочину, має постійне місце проживання, нещодавно втратив палець правої кисті та потребує подальшого лікування, а також на його утриманні перебуває батько, який теж потребує постійного догляду, оскільки переніс «лакунарний ішемічний інсульт». З огляду на наведене, просить вирок місцевого суду змінити та на підставі ст.69 КК України застосувати до обвинуваченого покарання нижче нижчої межі, встановленої в санкції статті.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого і його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі і просили пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, міркування прокурора, який подану апеляцію заперечив та просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положення ч.1 ст.404 КПК України регламентують, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Діям ОСОБА_9 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, є особою молодого віку, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте у 2019 році знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація».
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 неодружений та офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
На думку апеляційного суду, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття, даних про особу винного, який вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, має постійне місце проживання, неодружений, не працює, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців, наближене до мінімальної санкції, встановленої ч.3 ст.185 КК України.
А остаточне покарання ОСОБА_9 місцевий суд обґрунтовано визначив на підставі положень ч.1 ст.71 КК України, за сукупність вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 16.12.2019, у вигляді 4 років позбавлення волі.
Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З урахуванням даних про особу винного, який раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання нижче нижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.69 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Також в даному кримінальному провадженні відсутня наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий
Судді