Справа № 595/1114/20
Провадження № 1-кп/595/10/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000272 від 27 вересня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Возилів Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, пенсіонера,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2019 року о 15 год 00 хв у ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , який перебував по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , виник злочинний намір, спрямований на умисне завдання йому удару.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 вересня 2019 року о 15 год 00 хв, перебуваючи на тротуарі неподалік будинку по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, ОСОБА_5 , відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_6 , підійшов до нього та правою ногою наніс один удар в праву руку, чим завдав ОСОБА_6 фізичну біль та не спричинив тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 20 січня 2020 року о 16 год 40 хв у ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , який перебував по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на умисне завдання йому удару.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 січня 2020 року о 16 год 40 хв, перебуваючи на тротуарі неподалік будинку по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, ОСОБА_5 , відчуваючи особисту неприязнь, до ОСОБА_6 , діючи імпульсивно, підійшов до нього та правою рукою наніс один удар в ліву руку, чим завдав ОСОБА_6 фізичну біль та не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

23 лютого 2022 року через канцелярію Бучацького районного суду Тернопільської області від захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Присутній у судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_4 підтримав подане до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження. Просив його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подане захисником ОСОБА_4 клопотання підтримав. Зазначив, що суть обвинувачення та підстава звільнення його від кримінальної відповідальності йому зрозумілі, а також надав свою беззаперечну згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечила.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши думки присутніх в судовому засіданні учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не-винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинною на час розгляду клопотання нормою ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді у суді знаходиться кримінальне провадження, згідно якого 13 липня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завдані удару, який завдали фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту слідує, що події за участю обвинуваченого ОСОБА_5 мали місце 27 вересня 2019 року та 20 січня 2020 року.

Санкція частини першої статті 126 КК України, що діяла в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень, передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України, в редакції станом на час вчинення кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, відносилося до злочинів невеликої тяжкості.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Станом на час розгляду клопотання, санкцією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, в редакції, що діє з 01 липня 2020 року, дані кримінальні правопорушення є кримінальними проступками.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Чинні положення п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

30 липня 2020 року до Бучацького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 27 вересня 2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_5 27 вересня 2019 року та 20 січня 2020 року, тобто з моменту вчинення діянь минуло більше двох років.

Суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Судом також встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 суть пред`явленого обвинувачення зрозуміла, він розуміє свої права, визначені ч. ч. 2 - 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України з нереабілітуючих підстав.

Судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого слід задовольнити.

Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов не пред`являвся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284 - 288, 372, 376, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27вересня 2019 року за № 0000272 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2022 о 15 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_1