Справа № 474/465/20
Провадження № 1-кс/474/163/22
УХВАЛА
Іменем України

02.09.22р. смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянув скаргу представниці потерпілої ОСОБА_4 - адвокатки ОСОБА_3 на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22.07.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 17.06.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

встановив:

29.08.2022р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга представниці потерпілої ОСОБА_4 - адвокатки ОСОБА_3 (далі - скаржниця) на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22.07.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 17.06.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

В своїй скарзі скаржниця просить скасувати оскаржувану постанову вказуючи на те, що остання не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, з огляду на таке:

- при ознайомленні з постановою про закриття кримінального провадження було встановлено, що під час допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 з метою свого самозахисту, захисту здоров`я своїх близьких серед яких знаходився його вісімдесяти чотирьох річний батько ОСОБА_10 , який має вади зору, намагався припинити вказане правопорушення та уникнути бійки, однак в результаті вказаного отримав сам тілесні ушкодження, однак ким були завданні тілесні ушкодження не зазначено;
- зі змісту постанови не вбачається чи з`ясовував дізнавач в учасників подій які відбулися 07.01.2022р. чи мало місце спричинення фізичного болю потерпілій ОСОБА_11 її батьком ОСОБА_9 шляхом тримання за нижню щелепу біля вхідних дверей приміщення літньої кухні;
- у постанові дізнавач цитує поняття самооборони та складу злочину. При цьому дізнавач не зазначив та не послався на встановленні ним факти які б підтверджували б чи спростовували б що дійсно з боку ОСОБА_11 були якісь дії чи намір спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень чи завданню фізичного болю будь-кому з присутніх в той день з числа рідних ОСОБА_12 або йому самому;
- в постанові відсутні посилання на допити свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які могли б підтвердити або спростувати факт завдання фізичного болю ОСОБА_16 його доньці ОСОБА_11 ;
- дізнавач не встановив обставини даного кримінального правопорушення, а встановленні ним факти щодо наявності чи відсутності складу кримінальних правопорушення, не узгоджуються між собою та не можуть існувати одночасно. При чому дізнавач в оскарженій постанові жодним чином не мотивував свій висновок щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України;

- в оскаржуваній постанові дізнавач обмежився лише зазначенням встановлених фактів та свого висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, однак жодним чином не мотивував чому він прийшов саме до такого висновку, які саме встановлені обставини свідчать про обґрунтованість такого висновку, тобто оскаржувана постанова не є належним чином мотивованою прийнята з порушенням ст.ст. 91, 92, 94 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

Дізнавач СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_17 (далі - дізнавач) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 02.09.2022р. звернувся із заявою, в якій просить розглянути скаргу за його відсутність у зв`язку із великою службовою завантаженістю та введенням в Україні воєнного стану.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржниці, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000048, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 17.06.2022р., за заявою потерпілої ОСОБА_4 від 16.06.2022р., до ЄРДР внесено відомості за № 0000048 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, з приводу того, що її батько ОСОБА_9 07.01.2022р., близько 13 год. 00 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 рукою схопив її за нижню щелепу чим завдав їй сильного фізичного болю.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих дії, а саме:

- 17.06.2022р. допитано потерпілу ОСОБА_4 ;

- 27.06.2022р. допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_18 ;

- 29.06.2022р. відібрано пояснення від ОСОБА_9 ;

- 04.07.2022р. проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_4 , її законної представниці ОСОБА_18 та представниці ОСОБА_3 ;

- 04.07.2022р. проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 та представниці ОСОБА_3 ;

- 05.07.2022р. допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_19 ;

- 13.07.2022р. допитано свідка ОСОБА_7

22.07.2022р. дізнавач виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, в якій зазначив, що ... Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 перебували за місцем проживання його батька ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_1 де святкували Різдво Христове.

В цей час коли в приміщенні кімнати літньої кухні ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ОСОБА_19 та ОСОБА_6 святкували то в цей час до вказаного приміщення зайшла колишня дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_18 разом із своїми дітьми, неповнолітньою ОСОБА_4 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Після чого останні одразу розпочали ображати присутніх осіб та провокувати на бійку в результаті чого стався конфлікт, який в подальшому перейшов в штовханину та бійку.

Окрім цього в ході допиту осіб, які стали свідками вказаної події, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_9 з метою свого самозахисту, захисту здоров`я своїх близьких серед яких знаходився його вісімдесяти чотирьох річний батько ОСОБА_10 , який має вади зору, намагався припинити вказане правопорушення та уникнути бійки, однак в результаті вказаного отримав сам тілесні ушкодження....

На підставі зазначеного, аналізуючи правову природу права на самозахист, дізнавач робить висновок, що ... дізнання вбачає відсутність суб`єктивної сторони кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.126 КК України, відтак кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 17 червня 2022 року підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (проступку)....

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 та ч. 4 ст. 40-1 КПК України визначено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений: починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови дізнавач дійшов висновку, про закриття кримінального провадження через відсутність складу кримінального правопорушення.

Однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи провадження у справі, дізнавач в оскаржуваній постанові посилається на встановлені обставини бере до уваги лише показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому не дає жодної оцінки показанням потерпілої та інших свідків допитаних під час досудового розслідуванню, як і результатам проведених слідчих експериментів, а тому не зрозуміло за яким критерієм дізнавач оцінював показання свідків та інші докази щодо їх належності, допустимості, та чому він надав перевагу одним доказам перед іншими.
Вказуючи на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, з огляду на здійснення ОСОБА_9 самооборони, дізнавач жодним чином не встанови факт вчинення чи не вчинення ОСОБА_9 дій спрямованих на заподіяння потерпілій ОСОБА_4 фізичного болю. Тобто закриваючи кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення дізнавач взагалі не встановив чи була подія кримінального правопорушення.
При цьому вказуючи на самооборону дізнавач не зазначає жодні конкретні обставини, які б про це свідчили, а обмежується лише загальним формулювання визначення самооборони. Дізнавач жодними чином не встановив чи була загроза життю та здоров`ю ОСОБА_9 чи іншим присутнім зі сторони потерпілої ОСОБА_4 , тобто чи були дії ОСОБА_9 , за встановлених обставин, виправданими та необхідними.
Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що в оскаржуваній постанові дізнавач обмежився лише зазначенням встановлених, на його думку, фактів та свого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, однак жодним чином не мотивував чому він прийшов саме до такого висновку, які саме встановлені обставини свідчать про обґрунтованість такого висновку, тобто оскаржувана постанова не є належним чином мотивованою та обґрунтованою.
Таким чином, в сукупності вищевикладеного вбачається, що скарга є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Скаргу представниці потерпілої ОСОБА_4 - адвокатки ОСОБА_3 на постанову дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22.07.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 17.06.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача у кримінальному провадженні - дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 від 22.07.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 17.06.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 вересня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1