Справа № 390/862/22
Провадження №1-в/390/56/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 в порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку,

В С Т А Н О В И В:
До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання ОСОБА_2 в якому останній просить скасувати постанову слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 08.08.2007, якою накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_2 , після чого відкрилась спадщина на житловий будинок за вказаною адресою. ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок накладено арешт, а тому ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Матеріали клопотання свідчать, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2007 визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк терміном 3 роки. Питання щодо зняття арешту з майна не вирішувалося. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20.03.2012 вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2007 скасовано в частині призначеного покарання ОСОБА_4 та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, в решті вирок суду залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 26.07.2021, актовий запис №2461. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 30.07.2021 року, актовий запис №1119, де в якості батька вказаний ОСОБА_4 .

Листом №950/01-16 від 14.07.2022 державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за наявності арешту на ОСОБА_4 , не є можливим.

Інформаційна довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №304928814 від 14.07.2022, свідчить, що на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 09.08.2007 за №5453852 зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 08.08.2007, власник майна ОСОБА_4 .

Згідно постанови слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 08.08.2007 арешт накладено на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання юрисдикції цього спору, суду керується наступними підставами.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім наведеного, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій статті 214 КПК України 1960 року.

Під час розгляду справи суд керується тим, що арешт на майно ОСОБА_4 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року.

Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч.1 ст.214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч.6 ст.126).

Способів виправлення помилки, допущеної слідчим або прокурором у зв`язку з неприйняттям під час закриття кримінальної справи рішення про скасування арешту майна, після закінчення досудового слідства КПК України 1960 року не встановлював.

Згідно зі статтею 174 нині чинного КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Відповідно частини 1 статті 28 КПК України 1960 року, суд кримінальної юрисдикції компетентний розглядати цивільний позов лише разом з кримінальною справою, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, і лише у разі, якщо його заявляє особа, котра зазнала матеріальної шкоди від злочину і пред`являє вимогу про її відшкодування до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за його дії.

ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням у зв`язку з необґрунтованим обмеженням його права отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно рішенням слідчого.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №2-3392/11, від 15.05.2019 у справі №372/2904/17-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 по справі №727/2878/19 дійшла висновку щодо застосування норм права, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінною - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа не є учасником кримінального провадження, а якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 року, то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 в порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку повернути особі, яка його подала.

Копію ухвали про повернення клопотання надіслати особі, яка його подала, разом із клопотанням та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що особа не позбавлена права звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1