Номер провадження: 11-сс/813/1177/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах захисту ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2022року відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гамове Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, одруженого, на утримані неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо освітою, на даний час не працюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється працюючого на посаді поліцейського водія взводу № 1 роти реагування батальйону № 1 УПО в Одеській області, зі спеціальним званням сержанта поліції, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.365 КК України у кримінальному провадженні №0000102 від 20.04.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2022року було задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_11 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:
-запобіжний захід обрано без наявності достатніх підстав, оскільки ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені, підозра за ст.189 КК України необґрунтована, вина у інкримінованих правопорушеннях не доведена;
-прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу;

-суддею в повній мірі не надано уваги наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання, позитивних характеристик, наявність сім`ї та на утриманні малолітньої доньки, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не повному обсязі.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 12.08.2022 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.365 КК України, а санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.365 КК України, тобто у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалось насильством та застосуванням спеціальних засобів та за ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками вимога передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод потерпілого (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища в умовах воєнного стану.
Колегія суддів погоджується з тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 , протокол допиту в якості свідка ОСОБА_13 , протокол огляду інформації руху грошових коштів на банківському рахунку ОСОБА_12 , протокол огляду з камер відеоспостереження в с. Крижанівка, Одеського району Одеської області отримані від Фонтанської ОТГ, протокол огляду камер відеоспостереження відділення АБ «Південний», протоколи від 25.05.2022 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протокол огляду камер відеоспостереження КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики м. Одеси ЦЕНТР 077», протокол огляду інформації від УОТЗ ГУНП в Одеській області, протокол огляду програми «Алет» УПО в Одеській області, протокол огляду камер відеоспостереження відділення АТ КБ «Приватбанк», протокол проведення слідчого експерименту від 09.06.2022, матеріали проведення службового розслідування за фактом подій, які мали місце 16.04.2022 разом з висновком, висновок експерта № 687 від 01.07.2022 року та іншими матеріалами клопотання в сукупності.
Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої ОСОБА_10 підозри в інкримінованих йому злочинах з огляду на таке.
Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_10 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, обумовлений тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставинами його вчинення та суворістю покарання, яке може бути йому призначене у випадку визнання винуватим.
Враховуючи те, що свідки та потерпілі підлягають безпосередньому допиту під час судового розгляду кримінального провадження по суті в суді 1-ої інстанції, а також те, що має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків, колегія суддів вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також існує ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків та/або потерпілих.
Також, колегія суддів вважає наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КК України, а саме, враховуючи отриманий досвід ОСОБА_10 в органах поліції за час перебування на службі, дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема вжити заходів для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час не встановлені в ходу проведення досудового розслідування.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність ризиків передбачених п.п. 2, 5 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, оскільки вони є абстрактними не підтвердженні допустимими доказами.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги та вважає слушними посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема: постійне місце проживання, сім`ю, на його утриманні перебуває донька 2021 року народження, позитивно характеризується, однак зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 ..
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.
Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
При цьому, колегія судді вважає обґрунтованими доводи сторони захисту, щодо необґрунтованого не визначення підозрюваному ОСОБА_10 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу з огляду на таке.
Відповідно до вимог абзацу 1 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Разом з цим, обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя вийшла за межі доводів клопотання, при цьому погіршила становище підозрюваного, що є безумовною підставою для скасування ухвали.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК.
Відповідно до п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, слід констатувати, що процесуальним законом визначено, що до особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину може бути застосовано розмір застави виключно в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_10 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного, який за версією органу досудового розслідування вчинив особливо тяжкий злочин.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в мінімальних межах п.3 ч.5 ст.182 КПК, який буде стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в мінімальному розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах захисту ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2022 року відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.365 КК України у кримінальному провадженні №0000102 від 20.04.2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_11 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000102 від 20.04.2022 року відносно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», до 12.10.2022 року, включно, в межах строків досудового розслідування.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_10 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 28.09.2022 року по справі № 947/17903/22 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 12.10.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4