ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/632/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/198/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.307 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року,-
ВсТАНОВИла:
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року залишено без змін та продовжено ОСОБА_7 обраний йому, ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до 19 липня 2022 року і залишено без змін та продовжено ОСОБА_9 обраний ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 липня 2021 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до 19 липня 2022 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.307 КК України, вказав про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, з врахуванням вимог ст.331 КПК України, продовжив строк тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року в частині продовження йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати як незаконну.

Вказує, що в ухвалі про продовження запобіжного щодо нього заходу у вигляді тримання під вартою немає посилань на докази, які обґрунтовують обставини, передбаченні п.п. 1-3, ч.1 ст.196 КПК, зокрема про кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забігання ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Зазначає, що прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК і, відповідно, не доведено реальність їх існування.
Наголошує на тому, що суд під час вирішення питання про продовження строків запобіжного заходу, має отримати нові, додаткові докази того, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, його зміни або продовження, не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу.
Вважає, що судом першої інстанції не встановлено наявність фактів та обставин, які б свідчили про наявність підстав для продовження застосування до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт посилається на те, що йому не було надано повного тексту ухвали, а лише резолютивна частина, що позбавило його належним чином оскаржити вказану ухвалу.
Вважає, що відповідно до ст. 331 КПК України суд вправі змінити, скасувати або обрати запобіжний захід, але не вправі вирішувати питання його продовження, тому, на думку апелянта ухвала суду є незаконною.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена головуючим суддею 19 травня 2022 року у судовому засіданні в об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.307 України, які є нетяжкими та тяжкими, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України - можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк два місяці.
Як з`ясовано в суді апеляційної інстанції, на даний час триває судовий розгляд за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням у багатоепізодних кримінальних правопорушеннях і зважаючи на характер і конкретні обставини вчинення інкримінованих злочинів у цій справі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати і їх неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Окрім того, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, оскільки мотиви щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з обставин кримінального провадження, не змінювались, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились.
Беручи до уваги, що ст. 331 КПК України передбачає вирішення судом питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, і вказане рішення було проголошенно в судовому засіданні, то апеляційні вимоги ОСОБА_7 , є необґрунтовані.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді