Справа № 675/1296/21
Провадження № 1-в/675/11/2022
У Х В А Л А
"17" березня 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Ізяслав клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі та тимчасово утримується в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із клопотанням про зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення у період з 02.10.2020 року по 26.07.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до норм Закону України № 838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року (по тексту - Закон України №838-VІІІ), який названий ним «Законом ОСОБА_6 ».
Як вважає засуджений, йому до строку покарання підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період фактичного перебування в умовах тримання під вартою під час екстрадиційного провадження.
На думку засудженого, підлягає зарахуванню період часу з моменту його затримання в Республіці Польща, тобто 02.10.2020 року, і до 26.07.2021 року моменту передачі його в Україну на виконання вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області за яким його було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання, вказуючи, що в період, який в ньому зазначений, перебував в установі попереднього ув`язнення в Республіці Польща, зокрема на підставі застосованого запобіжного заходу на виконання екстрадиційного провадження.
У судовому засіданні прокурор вказав на відсутність правових підстав для задоволення клопотання засудженого повністю, так як період часу з 02.10.2020 року по 08.12.2020 року не охоплює час застосування запобіжного заходу, який був застосований під час екстрадиційного провадження відносно заявника.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та усі здобуті та наявні матеріали, розглянувши клопотання засудженого по суті, суд вважає, що останнє підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
При цьому Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29.06.2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Так, судом встановлено, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ст. 395 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ст. 395 КК України арешт на строк 6 місяців.
Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань із врахуванням ст. 72 КК України остаточну міру покарання для ОСОБА_5 визначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирався.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Як вбачається з розпорядження Ізяславського районного суду Хмельницької області даний вирок набрав законної сили 11.10.2019.
Із досліджених в ході судового розгляду матеріалів, зокрема, постанова о/у СКП Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 вбачається, що було заведено оперативно-розшукову (розшукову) справу та оголошено державний розшук громадянина ОСОБА_5 .
Разом з цим, ОСОБА_5 02.10.2020 було затримано в Республіці Польща та постановою районного суду для Варшави - Мокотова у Варшаві, ХІV відділ по кримінальним справам від 04.10.2020 застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тимчасового тримання під вартою на строк 3 (три) місяці, тобто з 02.10.2020 по 31.12.2020, з огляду на підозру у скоєнні діяння передбаченого КК Республіки Польща.
Однак необхідно акцентувати увагу саме на те, що процедуру екстрадиційного провадження відносно ОСОБА_5 фактично було розпочато 08.12.2020. Вказана обставина підтверджується резолюцією окружного суду у Варшаві, VІІІ кримінальна палата від 08.12.2020, у відповідності до якої було застосовано до притягненого до кримінальної відповідальності (в Україні) ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тимчасового арешту на 40 (сорок) діб, тобто з 08.12.2020 до 17.01.2021.
Суд констатує, що метою застосування до засудженого вказаного вище запобіжного заходу стало побоювання серйозного перешкоджання екстрадиційному провадженню, якщо притягнута до відповідальності особа не буде перебувати в розпорядженні органу, який виконує клопотання про екстрадицію.
Як встановлено судом, у справі ОСОБА_5 кримінально переслідуваного правопорушника на підставі екстрадиційного запиту, виданого органами влади України 06.10.2020 відносно останнього продовжено запобіжний захід у вигляді тимчасового тримання під вартою до 17.04.2021.
Така обставина підтверджується постановою окружного суду у Варшаві, VІІІ кримінальна палата від 12.01.2021, де, зокрема, визначено, що такий запобіжний захід необхідний для видачі кримінально переслідуваного правопорушника українській стороні.
Як вбачається з постанови окружного суду у Варшаві, VІІІ кримінальна палата від 12.02.2021 такий суд ствердив правову допустимість передачі кримінально переслідуваного правопорушника ОСОБА_5 в межах екстрадиційного запиту.
Також встановлено і те, що постановою окружного суду у Варшаві, VІІІ кримінальна палата від 13.04.2021 відносно розшукуваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тимчасового арешту до 17.10.2021.
У відповідності до постанови міністра юстиції Республіки Польща від 24.06.2021 вбачається, що громадянина України ОСОБА_5 видано органам правосуддя України фактичного з метою виконання вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019.
Як встановлено в ході судового провадження, 26.07.2021 по прибуттю ОСОБА_5 на територію України відповідними компетентними органами в Україні було здійснено доставку та конвоювання ОСОБА_5 до приміщення ІТТ № 3 ГУНП в Хмельницькій області з подальшим поміщенням до державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» для відбування покарання.
Факт передачі засудженого ОСОБА_5 компетентними органами Республіки Польща на територію України, його затримання, конвоювання та поміщення до слідчого ізолятора, направлення до установи виконання покарань підтверджуються безпосередньо дослідженими доказами (а.с. 79-103).

Відповідно до ст. 577 КПК України час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

Таким чином, період перебування особи під вартою у зв`язку з її екстрадицією може бути зарахований лише до строку відбування покарання.
Отже, як було встановлено судом, у зв`язку з екстрадиційним провадженням на виконання вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тимчасового арешту на 40 діб з 08.12.2021, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Згідно інформацій ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» № 8574 від 23.12.2021, початок строку відбування покарання ОСОБА_5 завироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019 на території України відраховується з 26.07.2021.
Таким чином суд приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, а саме зарахування йому до загального строку відбування покарання періоду перебування під вартою на території Республіки Польща, та час етапування до України лише за період з 08.12.2020 по 25.07.2021 включно.

В частині заявлених вимог ОСОБА_5 про зарахування йому періоду перебування під вартою на території Республіки Польща з 02.10.2020 по 07.12.2020, слід відмовити, оскільки вказаний період ОСОБА_5 утримувався під вартою за постановою районного суду Варшави - Макотова у Варшаві, ХІV відділ по кримінальним справам від 04.10.2020, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на території Польща (крадіжка з метою привласнення автомобіля марки «Toyota Corolla»), який не пов`язаний з виконанням вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019..
Слід також вказати, що ОСОБА_5 у своєму клопотання посилається на «Закон Савченко», тобто Закон України № 838-VІІІ.
Надаючи оцінку вказаному Закону, судом зауважується наступне.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року) з урахуванням положень зазначеного закону зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Проте, 21 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув»язнення» від 18 травня 2017 року, відповідно до якого частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно висновку викладеного в постанові Великої палати Верховного суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 (п.п. 105-106), «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VПІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається».

Як вбачається з вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення починаючи з 16.11.2018. Тобто із вказаного слідує, що якби до ОСОБА_5 застосовувався захід попереднього ув`язнення у вигляді тримання під вартою, то йому слід було б його зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Проте, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається лише у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019 щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 11.10.2019.

В той же час, перебування ОСОБА_5 під вартою з 08.12.2020 на території Республіка Польща після набрання вироком щодо нього законної сили та до прибуття на територію України для відбуття покарання не може вважатися попереднім ув`язненням.

Зважаючи на зазначене, законні підстави для задоволення в цій частині клопотання засудженого відсутні.

За таких обставин, клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, а саме зарахуванню в строк призначеного покарання ОСОБА_5 підлягає тільки період з 08.12.2020 по 25.07.2021 включно з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі, у відповідності до положень ст. 577 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 537, 539, 577 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_5 задовольнити частково.
Зарахувати ОСОБА_5 до загального строку відбування покарання, призначеного вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.08.2019, що набрав законної сили 11.10.2019 - строк перебування під вартою на території Республіки Польща у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну та час його етапування в період з 08 грудня 2020 року по 25 липня 2021 року включно з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1