Справа № 134/1079/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні суду в смт. Крижопіль в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000098 від 28.06.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісівка Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, який навчається на 3-му курсі Державного навчального закладу «Крижопільський професійний будівельний ліцей», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_3 26 червня 2022 року, приїхавши власним транспортом - мотоциклом марки «Lifan 150» в смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, під час перебування на залізничному вокзалі близько 19 год. 00 хв. погодився підвезти раніше невідомого йому ОСОБА_4 . У зв`язку із тим, що на одягу ОСОБА_4 були відсутні кишені, останній, довіряючи ОСОБА_3 , передав йому мобільний телефон марки «TECNO» модель РОР 3 та власний гаманець.

Після виконання домовленостей про перевезення, ОСОБА_4 в ході спілкування запропонував ОСОБА_3 та присутньому ОСОБА_5 придбати за його кошти спиртні напої та спільно вжити їх на території ЗОШ № 1 в смт. Крижопіль, що знаходиться по вул. Героїв України, 90 в смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області.

Під час придбання спиртних напоїв ОСОБА_3 дізнався код банківської картки ОСОБА_4 та після цього ОСОБА_4 , продовжуючи довіряти ОСОБА_3 , передав йому власний мобільний телефон та гаманець з банківською карткою з наявними на ній коштами на зберігання.

В ході вживання спиртних напоїв на території школи, розуміючи, що ОСОБА_4 довіряє власне майно ОСОБА_3 , в останнього виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою останнього, зокрема мобільним телефоном та грошима, а також банківською карткою, яка відповідно до Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» від 05 квітня 2001 року, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, ст. 200 КК України є електронним платіжним документом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року документом визначається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передання у частині та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжний інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та метою наживи, маючи намір заволодіти мобільним телефоном марки «TECNO», модель РОР 3, чорного кольору та грошима, які знаходились на банківській картці АТ «Ощадбанк», які ОСОБА_4 , довіряючи йому, передав на зберігання, зловживаючи довірою до нього, під приводом того, що йому потрібно відійти до туалету, тим самим ввівши в оману ОСОБА_4 , покинув територію школи та направився до банкомату, де намагався здійснити зняття коштів з картки ОСОБА_4 , однак у зв`язку із встановленням ліміту картки операцію було відхилено.

Після цього ОСОБА_3 направився до місця проживання своєї сестри за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволодів чужим майном та офіційним документом.

Вранці 27 червня 2022 року ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння грошима з банківської картки ОСОБА_4 , направився до банкомату АТ «Ощадбанку», де близько 08 год 45 хв. здійснив зняття коштів в сумі 4000 гривень з картки ОСОБА_4 . Після зняття коштів ОСОБА_3 викинув гаманець з наявною банківською карткою, при цьому зняті з картки грошові кошти в сумі 4000 гривень ОСОБА_3 зберігав за місцем свого проживання, а мобільний телефон марки «TECNO», модель РОР 3, чорного кольору, вартістю 1500 грн., використовував для власних потреб.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 5500,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та ч. 1 ст. 357 КК України, - заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Крижопільського районного суду Вінницької області в порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 484 КПК України, порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 глави 30 КПК України.

До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , у якій він вказав, що свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у даній заяві обвинувачений зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин. Він згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні і він обізнаний у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_6 та законним представником неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності. Таким чином, судом встановлено, що сторони, які обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує, щодо розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене вище, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності, заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку за його відсутності, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, оскільки судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, відповідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він навчається в ліцеї, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинених нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність трьох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 99, 100 КК України.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, вважає можливим шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді громадських робіт.
На переконання суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Документально підтверджені витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/10368-ТВ від 19.07.2022 в сумі 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень, 12 копійок), відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 , а у випадку відсутності коштів у нього з його законнного представника - ОСОБА_7 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376, 381-382 КПК України,

ухвалив:

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт, з урахуванням вимог ст. 100 КК України;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, з урахуванням вимог ст. 99 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 , а у випадку відсутності коштів у нього з його законнного представника - ОСОБА_7 , на користь держави 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень, 12 копійок) процесуальних витрат за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду від 29 червня 2022 року на мобільний телефон марки «ТЕСNO» POP 3, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з наявною в ньому сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 та грошові кошти в сумі 4000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «ТЕСNO» POP 3, чорного кольору, об`ємом внутрішньої пам`яті 16 GB та грошові кошти в сумі 4000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, які передані на зберігання власнику - потерпілому ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя