Справа № 299/29/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/1053/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, не судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня його затримання - 28.12.2018.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_7 03.08.2018 близько 18 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , тримаючи в руках дерев`яну палку - руків`я від лопати, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_10 , який рухався йому на зустріч, та наніс йому множинні удари руків`ям від лопати в область голови, внаслідок чого ОСОБА_11 втратив свідомість та був доставлений приватним транспортом до реанімаційного відділення Виноградівської районної лікарні, де через деякий час, а саме 15.09.2018 близько 21 год. 45 хв., не приходячи до тями, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.
Внаслідок вищеописаних протиправних дій, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому склепіння черепа справа; багатоуламкового перелому зліва тім`яної та скроневої кісток без переходу на основу черепа; субдуральної гематоми лобно-тім`яної-скроневої ділянки зліва та епідуральної справа в скроневій ділянці, внутрішньомозкових крововиливів лобно-тім`яної долей лівої гемісфери; дислокаційного синдрому, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння і по цій ознаці, згідно п.2.1.1 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених

-2-

наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, та висновку експерта №173 від 18.09.2018, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і є в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_11 . Наслідки важкої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа, субдуральної та епідуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу, забою і розмізження мозку в подальшому спричинили енцефаломаляцію та менінго-енцефаліт, призвели до тривалої коми і ускладнилися набряком головного мозку, а в подальшому 15.09.2018 призвели до настання смерті потерпілого ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просять вирок суду від 09.10.2020 щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначають про незаконність та необґрунтованість постановленого щодо ОСОБА_7 вироку, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, окрім іншого й через безпідставну відмову місцевого суду визнати недопустимими доказами у справі, а саме: висновків експертів №№131 та 173, оскільки медична документація, на підставі якої проводилась судово-медична експертиза, експертам не передавалась і відповідна ухвала слідчого судді про надання слідчому доступу до медичних документів ОСОБА_11 відсутня. Більш того, експерт за власною ініціативою не має права збирати матеріали для проведення експертизи, однак експерт ОСОБА_13 саме займався незаконним збиранням доказів, звертаючись до суду із запитом про надання медичної документації, що суперечить вимогам ч.4 ст.69 КПК України. Вважають, що суд першої інстанції безпідставно не визнав висновок експерта ОСОБА_13 недопустимим доказам у справі з огляду на те, що експерт діяв у відповідності до п.2.8 Інструкції МОЗ №6 від 17.01.1995, що є достатнім для визнання медичної документації такою, що отримана в порядку, визначеному КПК. Аналогічним чином, вказують про недопустимість висновку експерта ОСОБА_14 від 18.09.2018, більш того суд безпідставно зробив висновок, що матеріали медичної документації експерту було передано уповноваженою особою Виноградівської ЦРЛ, з цього приводу вказану особу не допитано. Наголошують на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на необхідність дослідження порядку отримання медичної документації на відповідність нормам КПК, не встановив, що медичну документацію експертам ніхто не передавав, зважаючи на відсутність відповідної ухвали слідчого судді в порядку глави 15 КПК, безпідставно не визнав висновки експертів №№131 та 173 недопустимими доказами, які отримані у не процесуальний спосіб. Окрім того вказують і на те, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 07.08.2018 задоволено клопотання слідчого та призначено судово-медичну експертизу, при цьому питання про надання експертам Виноградівського бюро СМЕ доступу до медичної документації ОСОБА_11 не вирішувалось, між тим, в порушення вимог ч.4 ст.69 КПК, експерт ОСОБА_13 23.08.2018, на виконання ухвали слідчого судді, звернувся із запитом про представлення медичної документації за власною ініціативою. Також експерт ОСОБА_14 для проведення експертизи та надання висновку №173 також медичну документацію не отримувала, однак факт використання не заперечувала. Таким чином вважають, що з огляду на недопустимість як доказів висновків експертів №№131 та 173, суд першої інстанції не вправі був посилатись на них як на докази, у зв`язку з чим докази щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень та причин смерті ОСОБА_11 відсутні, можливість встановити тяжкість тілесних ушкоджень та причини смерті ОСОБА_11 вичерпано, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7

-3-

В доповненні до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 зазначає про необхідність визнання недопустимим ряду доказів сторони обвинувачення з огляду на їх отримання у не процесуальному порядку. Зокрема, відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення не були внесені, оскільки витяг з ЄРДР не підписаний, що має наслідком визнання його недопустимим. Враховуючи наведене всі зібрані докази стороною обвинувачення під час досудового розслідування визнаються недопустимими доказами, зокрема: протокол огляду місця події від 04.08.2018, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_15 , ухвала слідчого судді про призначення експертизи від 07.08.2018, висновки експертів №131 від 28.08.2018 та №173 від 18.09.2018, ухвала слідчого судді від 17.09.2018. Додатково зазначає, що висновок експерта №131 від 28.08.2018 не містить відомостей про попередження експерта про відповідальність без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, як того вимагає ч.2 ст.102 КПК, аналогічні недоліки містяться і у висновку №173 від 18.09.2018, більш того, даний висновок було розпочато 18.09.2018 і закінчено того самого дня, однак зі змісту висновку слідує, що 08.10.2018 та 24.10.2018, експертом отримано додаткові результати, тобто після закінчення проведення експертизи експерт самостійно проводив додатково дослідження, які лягли в основу експертного висновку. Окрім того, в даному висновку експерта вказано, що тілесні ушкодження вкладаються в строк події, що мала місце 04.08.2018, хоча цього дня жодної події не відбувалось за участі ОСОБА_7 і обвинувачення з цих підстав йому не висувалось, про причинний зв`язок смерті ОСОБА_11 з подією, яка мала місце 03.08.2018 не вказано. Також захисник вважає, що висновок експерта №173 не містить відомостей про присвоєння кваліфікації судового експерта, також у ньому йдеться про посилання на висновки експертів №534 від 28.09.2018 та №1078 від 16.10.2018, які отримані поза строком проведення даної експертизи. До того ж дані висновки були також отримані у не процесуальний спосіб без ухвали слідчого судді, за власною ініціативою експерта ОСОБА_14 . Оскільки висновки експертів отримані у непроцесуальний спосіб, суд зобов`язаний був визнати ці висновки недопустими доказами, тому суд першої інстанції не вправі був посилатись на них як на докази, у зв`язку з чим докази щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень та причини смерті ОСОБА_11 відсутні, можливість встановити тяжкість тілесних ушкоджень та причини смерті ОСОБА_11 вичерпано, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 .

В черговому доповненні до апеляційної скарги, захисник адвокат ОСОБА_8 вкотре зазначає про недопустимість як доказів висновків експертів №131 від 28.08.2018 та №173 від 18.09.2018. Просить звернути увагу на те, що слідчий всупереч п.5 ч.2 ст.40 КПК, самостійно, без погодження з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотаннями про проведення експертиз, що свідчить про порушення процесуального порядку призначення експертизи та вихід слідчого за межі наданих йому повноважень та, як наслідок свідчить про недопустимість вищевказаних доказів, оскільки такі отримані шляхом реалізації слідчим повноважень, не передбачених кримінальним процесуальним кодексом. Окрім того, звертає увагу й на те, що постановою слідчого від 14.09.2018 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було зупинено та оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_7 , однак слідчим, 17.08.2018 самостійно без погодження з прокурором, направлено клопотання до слідчого судді про призначення експертизи, і слідчий суддя, не маючи даних про зупинення досудового розслідування, виніс ухвалу про призначення судово-медичної експертизи. В свою чергу експерт ОСОБА_14 , не знаючи, що досудове розслідування зупинено, 18.09.2018 провів судово-медичну експертизу, яка була покладена в основу обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України. Також захисник звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять постанови про відновлення досудового розслідування і в реєстрі

-4-

матеріалів досудового розслідування відомостей про наявність такої постанови немає, у зв`язку з чим повідомлення ОСОБА_7 про підозру здійснено під час зупиненого досудового розслідування і ОСОБА_7 не може вважатися таким, що належним чином набув статусу підозрюваного.

01.08.2022 до Закарпатського апеляційного суду з ДУ «Закарпатська УВП №9» надійшла копія лікарського свідоцтва про смерть №317 від 27.06.2022, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та захисника, які просили вирок щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого та відсутністю заяв родичів померлого про його реабілітацію, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Згідно п.5 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі смерті обвинуваченого, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Відповідно до повідомлення начальника ДУ «Закарпатська УВП №9» обвинувачений ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №317 від 27.06.2022. Зазначене свідоцтво не викликає сумнівів у його дійсності.
Апеляційних скарг та будь-яких заяв про необхідність перегляду вироку з метою реабілітації обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду не надходило.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2020 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.284,404,405,407,417,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 з доповненнями до неї задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2020 щодо ОСОБА_16 скасувати.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України закрити, на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_16 .
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: