Справа № 286/3395/20
У Х В А Л А

28.09.2022 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

У поданій до суду заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. Останній мотивує свою заяву тим, що суддя порушує загальні засади кримінального провадження: верховенства права, законності, забезпечення права на захист, що викликають обґрунтовані сумніви у мене і в мого підзахисного в неупередженості судді під час розгляду справи.

Так, на протязі 21 місяця обвинувачений перебуває під вартою, де суддя за надуманими клопотаннями виносить ухвали про продовження тримання його під вартою, ігноруючи вимоги КПК і клопотання обвинуваченого і захисника.

Крім того, головуюча як під час підготовчого судового засідання, так і судових засідань на їх заперечення проводить в порушення ч. 2 ст. 336 КГЖ України судові засідання в режимі відеоконференції.

При цьому, обвинувачений і захисник наполягали на безпосередній участі в судовому розгляді та категорично заперечували щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак в подальшому просили провести судовий розгляд без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висговку.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Системне тлумачення вказаних норм процесуального закону свідчить про те, що право обвинуваченого на безпосередню участь у судовому розгляді є імперативним та не може бути обмежене.

Таким чином, враховуючи обґрунтований сумнів у можливому упередженому ставленні з боку судді ОСОБА_5 та беручи до уваги зміст рішень Європейського суду з прав людини у справах «Пьєрсак проти Бельгії», «Лангбергер проти Швеції», які наголошують на тому, «...що якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу.

Але обвинувачений і його захисник не врахували зміни, внесені згідно із Законом № 2201-IX від 14.04.2022 до ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Заявлений відвід не містить дані, які свідчать про наявність підстав відводу судді, що передбачені чинним КПК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 309, 369, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1