Справа № 629/2741/18
Номер провадження 1-кп/629/18/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на підставі наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованість клопотання прокурора в частині неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи наявність хвороби у обвинуваченого та необхідності постійного лікування, просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт в певний період доби.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинувачений не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв?язків.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, з огляду на особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, будучи обвинуваченими у вчиненні кримінальних правопорушень у період іспитового строку та усвідомлюючи можливість призначення реального покарання, можуть вдатися до відповідних дій.

З огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про наявність ризику продовження останнім своєї злочинної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки не допитані, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані по справі.

З урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 вказаного Кодексу є дійсними.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у світлі факторів пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій такі особи піддаються кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, його вік та репутацію, міцність соціальних зв?язків, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особу обвинуваченого та обставин кримінального провадження. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. У зв`язку наведеним, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням насильства, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183,371,372,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 29 квітня 2022 р., включно, без визначення застави.

В задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходів на більш м`який, а саме домашній арешт- відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1