ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/760/22 Справа № 205/5238/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002435 від 04 жовтня 2019 року, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, та адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного відповідача Страхової компанії Інтер-Поліс на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено кожному з них покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також звільнено останніх від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та «МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 65 252,46 грн.
Стягнуто з «МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 65 252,46 грн.
Стягнуто з ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь ОСОБА_11 5 059,65 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з «МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_11 5 059,65 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 33 709,19 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 30 040 грн. моральної шкоди.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат, а також визначено долю речових доказів.

ОСОБА_12 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
04.10.2019 близько 07 години 45 водій ОСОБА_7 , керуючи власним автомобілем «Део Ланос» р/н. НОМЕР_1 , рухався у Новокодацькому районі м. Дніпро по вул. Метробудівській, з боку вул. Великої Діївської у напрямку вул. Набережної Заводської.
На шляху руху ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу зустрічному транспортному засобу - мотоциклу «Сузукі» р/н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , в наслідок чого, в районі будинку №13 вулиці Метробудівській, допустив зіткнення з ним. Після зіткнення мотоцикл «Сузукі» продовжив некерований рух за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла:
Закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, забійних ран у лівій скронево-тім`яній області, садин волосистої частини голови, синця на нижній повіці лівого ока;
Закритої травми грудної та черевної порожнини з переломами 7-го та 8-го ребер ліворуч по лопатковій лінії, забою нижньої частини правої легені, розриву лівого куполу діафрагми зі зміщенням шлунку в плевральну порожнину та явищами внутрішньої кровотечі;
Синця на задній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину лівого передпліччя та саден: на задній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, на внутрішній поверхні лівого передпліччя від середньої до нижньої третини, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;
Відкритого крайового перелому голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків в порожнину колінного суглобу, забійно-рваної рани по передній поверхні правої гомілки у верхній третині;
Відкритого багатоуламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, відкритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки, крайового перелому голівки та верхньої третини лівої малогомілкової кістки, забійно-рваної рани по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, синця лівої гомілки, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Део Ланос» р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 10.4 та 10.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
Крім того встановлено що, 04.10.2019 близько 07:45 годині водій ОСОБА_10 , керуючи мотоциклом «Сузукі» р/н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію якого відсутнє, рухався у Новокодацькому районі м. Дніпро по вул. Метробудівській, з боку Набережна Заводська в напрямку вул. Великої Діївської зі швидкістю не менш ніж 100 км/год в правій смузі руху.
Так, рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості для руху в населеному пункті (50 км/год), заздалегідь позбавив себе можливості при необхідності, в допустимих межах, здійснити зупинку керованого ним транспортного засобу і, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Део Ланос» р/н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку та змінював напрямок руху ліворуч в бік смуги руху мотоцикла «Сузукі», не вжив заходів до своєчасного зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду і, в районі буднику № 13 по вул. Метробудівської, допустив зіткнення з ним. Після зіткнення мотоцикл «Сузукі» продовжив некерований рух, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла:
Закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, забійних ран у лівій скронево-тім`яній області, садин волосистої частини голови, синця на нижній повіці лівого ока;
Закритої травми грудної та черевної порожнини з переломами 7-го та 8-го ребер ліворуч по лопатковій лінії, забою нижньої частини правої легені, розриву лівого куполу діафрагми зі зміщенням шлунку в плевральну порожнину та явищами внутрішньої кровотечі;
Синця на задній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом у верхню третину лівого передпліччя та саден: на задній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, на внутрішній поверхні лівого передпліччя від середньої до нижньої третини, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;
Відкритого крайового перелому голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків в порожнину колінного суглобу, забійно-рваної рани по передній поверхні правої гомілки у верхній третині;
Відкритого багатоуламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, відкритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки, крайового перелому голівки та верхньої третини лівої малогомілкової кістки, забійно-рваної рани по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, синця лівої гомілки, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості І тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом - мотоциклом «Сузукі» р/н. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п 12.4, 12.9(6) та п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В апеляційні скарзі адвоката ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України просить зупинити виконання вироку в частині вирішення цивільного позову, вирок суду в цій частині скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги апелянт посилається на те, що рішення суд в частині стягнення моральної шкоди не відповідає положенням ст. 26-1 та ст. 41 Закону № 1961-ІV, якими визначено чіткі підстави для виплати її МТСБУ, які у справі не встановлені. Щодо матеріальної шкоди, зокрема виплати втраченого заробітку, то вона розрахована неправильно, без врахування положень Закону України Про оплату праці та КЗпП, а саме не розраховано розмір середньої заробітної плати за мінусом отриманої допомоги по лікарняним листкам. Водночас, на думку апелянта, судом не перевірено належним чином докази на в обґрунтування понесених витрат на лікування потерпілого, які окрім квитанцій не підтверджені рецептами лікарів.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного відповідача Страхової компанії Інтер-Поліс просить зупинити виконання вироку в частині вирішення цивільного позову, вирок суду в цій частині скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги апелянт посилається на неправильно визначений судом розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхової компанії відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-ІV. Захисник зауважує, що 5 відсотків від загальної суми стягнення становить 3262,62 грн. замість 5059,65 грн. визначених судом. Інші доводи щодо стягнення втраченого заробітку та витрат на лікування захисника відповідають тим, що зазначені в апеляційній скарзі представником МТСБУ.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_12 , який апеляційні скарги не підтримав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їхдій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи правильність вирішення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 за доводами, викладеними в апеляційних скаргах, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В силу вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з вимогами п. «а» ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 26-1 цього Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Колегію суддів встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 була застрахована СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу №АО087449, тоді як відповідальність ОСОБА_10 застрахована не була.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_11 , підлягає солідарному стягненню з МТСБУ та СК «Інтер-Поліс».
При цьому, суд вважав за необхідне стягнути з останніх 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого.
Між тим, задовольняючи вимоги потерпілого в цій частині, суд не навів докладних мотивів обґрунтованості заявлених потерпіли вимог про відшкодування збитків, пов`язаних з його лікуванням, та втратою заробітку.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілим заявлено вимоги про відшкодування витрат на лікування у сумі 56331,07 грн. на підтвердження яких останнім надано копії медичних документів, у тому числі копії квитанцій про придбання ліків.
Перевіряючи зазначені докази, суд не з`ясував чи пов`язані придбані ліки з лікуванням отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та не перевірив їх відповідність листкам призначення.
Разом із цим, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_11 про стягнення втраченого заробітку, суд врахував лише виплати, отримані останнім на підставі листків непрацездатності у сумі 71881,14 грн. та не навів при цьому обґрунтувань стягнення 74173,86 грн. З матеріалів провадження вбачається, що потерпілим було надано довідку про його доходи, які передували отриманню ним тілесних ушкодження, проте судом не було наведено розрахунків середньомісячної заробітної плати, без врахування одноразових виплат, компенсацій за невикористану відпустку тощо, що відповідало б положенням ст. 1197 ЦПК України.
Окрім цього, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з МТСБУ та СК «Інтер-Поліс» на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», у розмірі по 5059,65 грн., суд не навів мотивів, з яких така шкода має відповідати 5 відсоткам від загальної суми матеріальних збитків 130504,93 грн., а не від її половини, враховуючи те, що суд дійшов висновку, що такі збитки підлягаєють стягненню з МТСБУ та СК «Інтер-Поліс» в рівних частинах.
Отже, вирішивши цивільний позов у кримінальному провадженні, суд допустив неповноту судового розгляду, яка не може бути усунена під час апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 22 КПК України, змагальна побудова кримінального процесу обумовлює те, що суд, який є об`єктивним та неупередженим у досліджені доказів та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, з власної ініціативи не має права самостійно поповнювати доказову базу у кримінальному провадженні.
Згідно ж вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за відсутності клопотань учасників провадження, колегія суддів позбавлена можливості дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції та надати їм належну оцінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, враховуючи те, що учасники провадження питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні не порушують, чим позбавляють можливості суд апеляційної інстанції ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, беручи до уваги неможливість самостійного вирішення апеляційною інстанцією цивільного позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, призначивши новий розгляд провадження в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, та адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного відповідача Страхової компанії Інтер-Поліс задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 та призначити новий розгляд справи в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14