Провадження № 1-і/554/20/22
У Х В А Л А
Іменем України

29 квітня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0001032 від 21 липня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :

27 квітня 2022 року з Київської окружної прокуратури м. Харкова до Октябрського районного суду м. Полтави, з урахуванням розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами), у зв`язку зі зміною територіальної підсудніості судових справ Московського районного суду м. Харкова та визначенням територіальної підсудності справ за Октябрським районним судом м. Полтави, надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0001032 від 21 липня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні прокурор оголосив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави, яке він мотивував тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на цей час не зникли та не зменшилися. Посилався на характер вчиненого злочинного діяння, поведінку та особу обвинуваченого, також вважав, що є всі підстави, що він може ухилитися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному проваджені, продовжити злочинну діяльність.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , який здійснював повноваження на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 016-0000653 від 28 квітня 2022 року,заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

В силу об`єктивних та незалежних від суду причин, обвинувачений ОСОБА_5 до суду для участі в судовому засіданні доставлений не був. На виконання ухвали суду від 28 квітня 2022 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, начальником Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» було надано відповідь про те, що станом на 28 квітня 2022 року в установі відсутній доступ до глобальної мережі інтернет у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, тому проведення судового засідання в режимі відеоконференції з обвинуваченим не є можливим. З урахуванням цих обставин суд позбавлений можливості заслухати думку обвинуваченого щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи запровадження в Україні воєнного стану, а також перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що в м. Харкові, де на цей час проводяться активні бойові дії, суд вважає за необхідне розглянути питання про продовження строку тримання його під вартою за участі його захисника, однак за відсутності самого обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання прокурора у цьому кримінальному провадженні, суд дійшов таких висновків.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо останнього не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, оскільки ОСОБА_5 є особою, яка вчинила злочин умисно, про що свідчить його зухвала модель поведінки, а також те, що на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001072 від 14 травня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд також зазначає, що прокурором в достатній мірі доведено наявність ризику впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим вирішуючи питання щодо необхідності продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого, який не має постійних та офіційних джерел доходу, місця проживання та сталих соціальних зв`язків, також те, що обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з метою забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків та уникнення ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а отже суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Одночасно, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію ним же зазначених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що визначення розміру застави не забезпечить належне та неухильне виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, а саме до 28 червня 2022 року.

Розмір застави не визначати.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29 квітня 2022 року о 15 годині.

Суддя ОСОБА_1