Справа № 127/8860/21
Провадження №11-кп/801/390/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000172 відносно, ОСОБА_8 , за по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України.
Місцевий суд, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 6 років та врахував особу обвинуваченого. В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В апеляційній скарзі адвоката в інтересах обвинуваченого, ставиться питання про скасування ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не були надані докази стосовно існування ризиків, на підставі яких суд дійшов висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд проігнорував практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який просив скасувати ухвалу задовільнивши апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.
Приймаючи рішення в даному провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого, які перевірялися судом першої інстанції, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самих кримінальних правопорушень, в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного питання не встановлено, а тому і підстав для скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд
У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9