УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_2 по матеріалам кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00002696 від 23.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
27 вересня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00002696, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2022року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер ).
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002696 від 23.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2017 ОСОБА_5 шляхом обману, під виглядом вручення вимоги про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 08.02.2013, заволодів квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду в особливо великий розмірах.
Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ) 29.08.2017 зареєстрована за ОСОБА_5 , в подальшому на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1174 від 03.08.2022 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 .
24 вересня 2022 року старшим слідчим і СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вищевказаної квартири, речовим доказом.
Враховуючи вище викладене, у органа досудового розслідування виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, речового доказу у кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Представник власника майна в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку присутнього у судовому засіданні прокурора та представника власника майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Разом з тим, частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002696 від 23.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2017 ОСОБА_5 шляхом обману, під виглядом вручення вимоги про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 08.02.2013, заволодів квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду в особливо великий розмірах.
24 вересня 2022 року старшим слідчим і СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вищевказаної квартири, речовим доказом.
Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні зважаючи на суму збитків, з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що воно було предметом кримінального правопорушення, здобуте злочинним шляхом, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою від 24 вересня 2022 року, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно зазначене в клопотанні прокурора.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00002696 від 23.09.2022 року, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер ).
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1