ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/21/18 Номер провадження 11-кп/814/419/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника органу
з питань пробації ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалоювідмовлено в задоволенні подання Полтавського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Карлівка Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого
02 лютого 2021 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.
Постановлення такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що 2 неявки засудженого для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що не є систематичними та які обґрунтовуються його перебуванням на неофіційній роботі, а також несистематичні притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.44-3, 178 КУпАП не свідчать про небажання ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2022 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не мотивував прийняте рішення та не врахував те, що ОСОБА_8 під час іспитового строку не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, не надав підтверджуючих документів таких неявок та вчинив 6 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.44-3, ч.ч.1,2 ст.178 КУпАП.
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; міркування прокурора на підтримку апеляційної скарги; пояснення представника органу з питань пробації, який підтвердив, що після 2 неявок ОСОБА_8 виконує покладені на нього обов`язки; думку засудженого про залишення без задоволення скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи скарги, поданої до суду апеляційної інстанції, та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог місцевим судом дотримано.
Частиною 2 ст. 78 КК України визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Сам факт, що засуджений не з`явився на реєстрацію чи вчинив адміністративні правопорушення, не є безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів особової справи вбачається, що 02 лютого 2021 року Новосанжарським районним судом Полтавської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, на підставі якої звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (а.о.с. 3-4).
Протягом іспитового строку засуджений у встановлені йому дні 2 рази не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації: 06 квітня, 15 червня 2021 року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП 24 березня, 16 квітня, 10 і 12 травня 2021 року, ч.1 ст.178 КУпАП - 02 березня 2021 року, ч.2 ст. 178 КУпАП - 15 серпня 2021 року, що не заперечується ніким з учасників судового провадження (а.о.с. 18, а.п. 21-22, 38-39)
Разом з цим суд першої інстанції, розглядаючи подання органу пробації, встановив, що ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до названого органу, так як неофіційно працював у вказані дні. Такі причини неявки засудженого відповідають тим, які зазначені ним у складених письмових пояснень. При цьому, не з`явившись на реєстрацію 06 квітня 2021 року, ОСОБА_8 через кілька днів (09 квітня 2021 року) прибув до органу з питань пробації, обгрунтувавши згадані обставини, які позбавляли його можливості зробити це в установлений день.
Місцевий суд також правильно послався на те, що зазначені 2 неявки не мають систематичного характеру. Це підтверджується даними листка реєстрації, з яких видно, що ОСОБА_8 з`являвся для реєстрації 13, 20 квітня, 05, 18 травня, 01 червня, 06 липня 2021 року, що дає підстави стверджувати про фактично послідовний та періодичний характер виконання наведеного обов`язку (а.о.с. 18).
Значення має також характер і наслідки вчинених засудженим правопорушень (перебування в громадських місцях без одягнутих засобів індивідуального захисту, поява в громадських місцях у п`яному вигляді) від яких шкоди не завдано, а вид і розмір накладених адміністративних стягнень підтверджує відсутність високого ступеню їх протиправності, який би переконливо вказував на доцільність застосування ОСОБА_8 покарання з реальним його відбуттям.
У свою чергу, представник органу з питань пробації в суді апеляційної інстанції підтвердив, що засуджений після допущених неявок виконує покладені на нього судом обов`язки, тобто його належну процесуальну поведінку протягом тривалого часу (з 15 червня 2021 року). Наведене узгоджується з даними довідки проведення спільної перевірки ОСОБА_8 за місцем проживання від 10 червня 2021 року, згідно з якими скарг від сусудів на його поведінку не надходило. У матеріалах провадження та особової справи відсутня інформація про вчинення засудженим правопорушень із серпня 2021 року станом на момент апеляційного розгляду (19 квітня 2022 року). Таким чином, це дає підстави стверджувати про появу послідовного процесу позитивних змін соціальних орієнтацій в особі засудженого.

На думку колегії суддів, аналіз викладених вище обставин у їх сукупності не свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та неможливість досягти мети покарання в умовах певного контролю за поведінкою останнього.
Наведене прокурором в апеляційній скарзі спростовано не було, яка, при цьому, не містить мотивів про те, що вчинені засудженим дії показують його небажання стати на шлях виправлення.

Інших же обставин, які би слугували безперечними та достатніми підставами для задоволення подання Полтавського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області немає, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

Підстав, передбачених ст.409 КПК України, для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4