Справа № 342/708/22
Провадження № 1-кп/342/127/2022
УХВАЛА

10 серпня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 23.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, непрацюючого, раніше судимого 14.02.2022 Городенківським районним судом за ч.1 ст.129, ч.2 ст.263, ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
01.08.2022 до Городенківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000059 від 23.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою від 24.06.2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою судді від 02.08.2022 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, у зв`язку з неявкою потерпілого у підготовче судове засідання та за відсутності причин його неявку, заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Крім цього, прокурор подав у підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що під час досудового розслідування до обвинуваченого ухвалою слідчого судді від 24.06.2022 було застосовано такий запобіжний захід, строк якого спливає 22.08.2022. Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (вказаний ризик існує, оскільки покарання за злочини, в якому підозрюється ОСОБА_3 , передбачено у вигляді безальтернативного покарання - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про можливість підозрюваного, здійснити спроби уникнути покарання, шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду); незаконно впливати на свідків, що підтверджується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може змусити або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на свідків з якими він особисто знайомий, щоб останні змінили свідчення на його користь, що може вплинути на подальший хід досудового розслідування; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи раніше судимим та відбуваючи іспитовий термін, вчинив нове кримінальне правопорушення.

Вважає, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки є недостатніми, оскільки не встановлено осіб, які б взяли обвинуваченого на поруки, заслуговують на довіру та можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Також застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки обвинувачений може покинути місце постійного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оскільки судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, не допитаний потерпілий, свідки, обвинувачений, не досліджено докази по справі, тому ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.

Захисник обвинуваченого, у зв`язку з неявкою потерпілого у підготовче судове засідання та за відсутності причин його неявку, заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що відсутні будь-які передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а тому необхідно застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що переосмислив свій вчинок. Вважав можливим призначити судовий розгляд справи.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді від 24.06.2022 обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Строк дії ухвали до 22.08.2022 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину - рішення у справі «Москаленко проти України».

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , обраний в ході досудового розслідування, спливає 22.08.2022 року, кримінальне провадження ще не призначено до судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що посягає на найвищу соціальну цінність життя та здоров`я особи. При цьому ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого під час іспитового строку.
Також суд бере до уваги відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, оскільки не працює, неодружений, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.263, ч.3 ст.185 КК України, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, саме обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, та інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2ст.183 КПК України, не встановлено.

Наведене не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Також суд враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із насильством, а тому суд не знаходить підстав для встановлення у якості альтернативного запобіжного заходу застави.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 331 КПК України,

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 08 жовтня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1