Справа № 727/9063/19
Провадження № 1-кп/727/67/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого, судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю

сторін кримінального судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 ,Ю ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 2 м. Чернівці клопотання від 22.08.2022р. прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосованого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України та клопотання обвиунваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт, в кримінальному провадженні № 0000407 від 10.10.2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 надано клопотання від 22.08.2022р. про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обвинуваченому ОСОБА_4 вручено в установленому законом порядку, що останнім було підтвердлжено в засіданні.

Прокурором клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Прокурор посилається щодо ризиків на те, що ОСОБА_4 порушив обов`язки які йому були визначені, у зв`язку з обранням запобіжного заходу альтернативного у вигляді застави 17.05. 2019 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці. Вказує, що на призначені судом судові засідання по розгляду справи, ОСОБА_4 не з`являвся; до останнього неодноразово було судом застосовано примусові приводи та в подальшому його було оголошено в розшук.

Окрім наведеного, клопотання аргументоване і тим, що у відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час продовжують мати місце ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на свідка (лгендованого), який в судовому засіданні не допитаний в силу об`активних підстав та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень. Прокурор в засіданні просив клопотання задовольнити.

Заслухавши, по клопотанню відповідно доводи прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , думку захисника в його інтересах, які заперечували проти задоволення клопотання прокурором; думку обвинуваченого ОСОБА_5 в його інтересах захисника, які віднесли вирішення клопотання на озсуд суду, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, з досліджених матеріалів, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.05. 2019 року відносно ОСОБА_4 застосовано було запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 40000 грн. 20.05. 2019 року ОСОБА_4 внесено було грошову заставу у вказаному розмірі та відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням ряду обов`язків, серед яких прибувати за кожною першою вимогою до суду, не відлучатися з місця постійного проживання про що повідомляти суд і прокурора. Разом з цим, ОСОБА_4 неодноразово в судові засідання призначені до розгляду судом справи не з`являвся, і до нього було застосовано примусові приводи, зокрема, на підставі відповідних ухвал Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2019 року від 28 грудня 2020 року від 12 січня 2021 року від 04 лютого 2021 року від 02 березня 2021 року та від 23.06.2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06. 2021 року оголошено в розшук ОСОБА_4 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України з метою приводу для розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 18.08.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в установленому законом порядку було продовжено. Термін дії застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , спливає 02.09.2022 року, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, перебуває в стадії дебатів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі; ризики, які були враховані судом при застосуванні, відповідно і продовжені запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися; натомість, судовий розгляд справи не завершено. В ході надання показів ОСОБА_4 змінив свою позицію, та суд перейшов з спрощеного на загальний порядок судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Зокрема, із врахуванням досліджених матеріалів щодо обвинуваченого, ОСОБА_4 пред`явлено обгрунтованоі підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; достовірно установлено його неодноразові неявки в судові засідання без поважних причин; на думку суду ризики, а саме - переховування ОСОБА_4 від суду є дієвим і реальним; оскільки ОСОБА_4 перебував у розшуку, тобто ухилявся від явки до суду та реальним є і ризик вчинення іншого (нового) кримінального правопорушення обвинуваченим, зважаючи на відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, з врахуванням того, що як видно з досліджених пояснень матері ОСОБА_4 , їй не було відомо про перебування сина на території м. Чернівців, остання вказувала що син виїхав з другом на заробітки до Республіки Польша і коли повернеться невідомо. Отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне продовжити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без застосоування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою особи, не може перевищувати шістдесяти днів.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Суд окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшла висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Визначаючись із тим, чи слід визначити обвинуваченому розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, колегія суддів виходить із такого.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК).

Суд, при вирішення клопотання і позиції сторони захисту виходить із усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. пункт 29 рішення у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09 грудня 1994 року, № 303-A; п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04). Розглядаючи зазначене клопотання, суд надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 176-178, 183, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання від 22.08.2022р. прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження терміну дії застосованого судом до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, терміном дії до 60 діб тобто до 25 жовтня 2022 року, без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор - для виконання.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1