Справа № 309/1403/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/237/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 20.04.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою з визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., до 22.06.2022 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не судимої, з середньою загальною освітою, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на обвинувачену ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора та суду; повідомляти слідчого прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за №0000116 від 24.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу та продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, а тому продовжують існувати ризики, визначені ст.177 КПК України, оскільки обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Таким чином взявши до уваги, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, з врахуванням положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.5 Конвенції «Про захист прав людини

-2-

і основоположних свобод», вважав за необхідне продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану та незаконну, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт. Захисник переконаний, що прокурор у клопотанні, а слідчий суддя в ухвалі не довели існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливості застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_6 може ухилятися від суду чи впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні. Вказує на те, що досудове розслідування у кримінальному проваджені закінчено, а отже обвинувачена не може жодним чином впливати на його хід, крім того вона вже тривалий час перебуває під вартою. Просить врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких вона виховує самостійно. З огляду на наведені обставини, захисник вважає, що ОСОБА_6 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченої, неявка яких з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачена не виявили бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

-3-

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу та прокурора про продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлені ризики не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, натомість захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків - не надано.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази

-4-

обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом об`єктивно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , а також те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого удового засідання, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників провадження, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують тримання її під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу тримання ОСОБА_6 під вартою. Такий висновок апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу та не втратили свою актуальність на момент розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Зокрема, суд в оскаржуваній ухвалі встановлено наявність двох ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Апеляційний суд погоджується з висновками суду, що вказані ризики продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про продовження існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від правосуддя апеляційний оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваної. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення у справах «Ідалов проти Росії»; «Гарицький проти Польщі»; «Храїді проти Німеччини»). В той же час сама вірогідність бути засудженою у майбутньому може бути тим фактором, який спонукатиме підозрювану до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

-5-

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, судове слідство не розпочато, а тому існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченої на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваної, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки судом, у відповідності до положень ст.178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі наявності у підозрюваної постійного місця проживання та відсутність попередніх судимостей, які, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого злочину не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання обвинуваченій ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Доказів щодо наявності на утриманні ОСОБА_6 двох неповнолітніх дітей стороною захисту не надано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Також, колегії суддів переконана, що визначений слідчим суддею обвинуваченій ОСОБА_6 розмір застави, є таким, що співвідноситься з даними про особу обвинуваченої ОСОБА_6 та характером і обставинами кримінального правопорушення у якому вона обвинувачується, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст.182 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів, не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну щодо обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід та задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою цієї обвинуваченої, є обґрунтована, законна, постановлена з дотриманням вимог статей 177,178,183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

-6-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 20.04.2022, щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді