У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №354/165/19
Провадження №1-кп/348/42/22

26 липня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, за обвинувальним актом від 15.02.2019р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною вищою освітою, майстра лісу Поляницького лісництва ДП» Ворохтянське лісове господарство», раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 366-1КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000003, за обвинувальним актом від 15.02.2019р про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 366-1КК України,

Згідно з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». Зокрема в тому, що з 19.11.2013 його наказом директора ДП «Ворохтянське лісове господарство» № 134-К прийнято на роботу майстром лісу обходу № 4 Озерянського лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство». В подальшому наказом директора ДП «Ворохтянське лісове господарство» № 133-К від 07.11.2017, ОСОБА_4 переведено на посаду контролера лісозаготівельного виробництва Озерянського лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство».

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_4 , який у період з 1.2013 по 07.11.2017 займав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та був наділеним владними повноваженнями і згідно з приміткою 1 до статті КК України є службовою особою, у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

У відповідності до статті 89 Лісового кодексу України та статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» майстер лісу обходу № 4 Озерянського лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство» є працівником державної лісової охорони - працівником правоохоронного органу.

Відповідно до статті 1 Статуту ДП «Ворохтянське лісове господарство», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 20.07.2017 за № 296, ДП «Ворохтянське лісове господарство» належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України та координується Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Згідно з положенням «Про державну лісову охорону», затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 976 від 16.09.2009, посадовими особами державної лісової охорони, у разі коли державна лісова охорона діє у складі підприємств, установ, організацій що належать до сфери управління Держлісагенства, є майстер лісу державного лісогосподарського (лісомисливського) підприємства.

Відповідно до підпункту «є» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, до суб`єктів які є особами уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та на яких поширюється дія цього закону, належать посадові та службові особи державної лісової охорони.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у пункті 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що особи зазначені у пункті 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше г.оданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на иконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, суб`єкти декларування зобов`язані подавати щорічну декларацію, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

З огляду на вище викладене ОСОБА_4 у зв`язку з переведенням з посади майстра лісу обходу № 4 Озерянського лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство», тобто припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, будучи представником державної лісової охорони, що відноситься до суб`єктів, які є особами уповноваженими на виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також подати до 1 квітня 2018 року, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Окрім того, ОСОБА_4 було під підпис попереджено про обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», в тому числі про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Разом з тим, під час проведення службових нарад, усіх посадових осіб ДП «Ворохтянське лісове господарство» в усній формі повідомлялося про необхідність подання щорічних декларацій, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Далі, 16.08.2017 майстром лісу обходу № 4 Озерянського лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство» ОСОБА_4 , 16.08.2017 було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, тобто з пропущенням строків подачі декларації.

Свій обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 не виконав за наступних обставин.

Починаючи з 08.11.2017 по даний час громадянин України ОСОБА_4 , припинивши діяльність особи, уповноваженої на виконання функцій держави - суб`єкта декларування, достовірно знаючи про обов`язок подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за формою, що визначається Національним агентством, в порушення частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи на території України, маючи всі необхідні умови її подати, не подав з моменту припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, по даний час, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_4 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави -суб`єктом декларування, достовірно знаючи про обов`язок до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за наступний рік після такого припинення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, в порушення частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи на території України, маючи всі необхідні умови її подати, не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

В судовому засіданні від прокурора поступило клопотання про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована відповідальність за діяння, вчинене особою. Прокурор зазначила, що рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 визнано неконституційною ст.. 366-1 КК України . Тому з врахуванням положень ст.58,152 Конституції України, ч. 1 ст.2, ст. 5, ч.2 ст.11 КК України особу може бути піддано кримінальному переслідуванню виключно за діяння, яке визнано злочином за нормами КК України, тоді як втрата чинності нормою Особливої частини КК України означає, що передбачені нею дії або бездіяльність уже не містять ознак діяння, за яке цим Кодексом встановлювалася кримінальна відповідальність. Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Отже, дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК України, що встановлювала цю відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована відповідальність за діяння, вчинене особою.

Враховуючи, що ст. 366-1 КК втратила чинність у зв`язку з визнанням її такою, що не відповідає Конституції України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 наявні всі підстави для закриття кримінального провадження про обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку набранням чинності закону, яким скасована відповідальність за діяння, вчинене особою. Клопотання сторони захисту вважає передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечили щодо клопотання прокурора, вважаючи його безпідставним. Зазначили, що декриміналізація діяння є нереабілітуючою підставою закриття кримінального провадження, а отже, її застосуванням фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння, то вона може бути застосована лише, якщо в судовому засіданні доведено, тобто встановлено доказами, що особа вчинила діяння і кримінальна відповідальність за це діяння скасована.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав, доказів його причетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України під час судового розгляду не встановлено, а тому, за таких обставин кримінальне провадження щодо нього, підлягає закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, як це передбачено п.2 ч.І ст. 284 КПК України. просили відмиовитиу задоволенні клопотання прокурора та ухвалити щодо ОСОБА_4 виправдувальний вирок, із-за встановлення підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

На розгляді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000003, за обвинувальним актом від 15.02.2019р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 366-1КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 ККУкраїни.

Судом встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 ст. 366-1 КК визнано неконституційною.

Виходячи з положень ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» так само передбачає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст. 2 КК визначено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За частиною 1 ст. 11 КК злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Згідно з положеннями ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Системне й телеологічне тлумачення зазначених правових норм дає підстави зробити висновок, що діяння може вважатися кримінальним правопорушенням лише за умови, якщо воно визнаєтьсятаким чинною нормою Особливої частини КК. Втрата такою нормою чинності тягне неможливість її застосування до діянь, які раніше визнавалися злочином. При цьому в разі ухвалення в подальшому нового закону, який знову визнає відповідне діяння кримінально караним, такий закон не матиме зворотної дії з огляду на наведені положення ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року (справа № 0306/7567/12, провадження № 13-73кс19), зазначила, що особу може бути піддано кримінальному переслідуванню виключно за діяння, яке визнано злочином за нормами КК, тоді як втрата чинності нормою Особливої частини КК означає, що передбачені нею дії або бездіяльність вже не містять ознак діяння, за яке цим Кодексом встановлювалася кримінальна відповідальність. Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Отже, дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК, що встановлювала цю відповідальність.

Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду звернув увагу на те, що за змістом п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Хоча буквальний зміст цієї норми не вказує на необхідність закриття кримінального провадження внаслідок визнання неконституційним закону, який встановлював кримінальну караність діяння, однак така необхідність вбачається з наведених вище висновків про юридичні наслідки ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, що є аналогічними наслідкам набрання чинності законом, яким скасовується кримінальна караність діяння.

Встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, суд закриває кримінальне провадження.

Наявність такої безумовної підстави для закриття кримінального провадження унеможливлює розгляд доводів сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 366-1 КК та позбавляє суд можливості прийняття рішення по суті обвинувачення.

Зокрема, суд виходить із того, що, на відміну від п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК, положення п. 4 цієї статті не передбачають можливості продовження кримінального провадження в цілях реабілітації засудженого або з інших причин. Це пов`язано із тим, що втрата чинності законом, який раніше визнавав те чи інше діяння кримінальним правопорушенням, унаслідок його скасування чи визнання неконституційним робить подальше кримінальне провадження безпредметним - особу в будь-якому разі не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо відповідне діяння не є злочином відповідно до чинного КК, а отже сторона обвинувачення не може доводити його винуватості.

Таким чином, оскільки ст. 366-1 ККУкраїни втратила чинність у зв`язку з визнанням її такою, що не відповідає Конституції України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020, клопотання прокурора необхідно задовільнити та кримінальне провадження за № 80000323 -необхідно закрити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 задовільнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, за обвинувальним актом від 15.02.2019, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1