Справа № 521/6463/21
Провадження № 1-кп/521/579/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за участю захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за участі потерпілої ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_12 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого менеджером з продажу у фірмі «Ніка Маркс», перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
05.02.2021 року близько 07 години 56 хвилин водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 8.7.3 «е», 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.»
п. 8.10. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Так, у зазначений час ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по проїжджій частині вул. Розумовської з боку вул. Балківської у напрямку вул. Старопортофранківської, під`їжджаючи до регульованого перехрестя з вул. М`ясоїдівської в м. Одесі, проігнорувавши червоний сигнал світлофора, який забороняв рух, та не врахувавши дорожню обстановку, навмисно, не зупиняючись, виїхав на перехрестя, де в цей час почали рух інші транспортні засоби, допустив зіткнення з автомобілем марки «Форд Транзит» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 .

Після чого продовжив рух, та в подальшому здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в цей час переходили вулицю по пішохідному переходу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_18 отримав тiлесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозковоi травми, в єдиний комплекс якої входять - вдавлений перелом лобної кістки зліва з iнтракраніальним зміщенням та переходом лінії перелому на кришу орбіти зліва та основу черепу в передній черепній ямці, власне забій головного мозку важкого ступеню, рана верхньої повіки лівого ока, крововиливи в сполучно-тканинні оболонки обох очей, синці та садна обличчя, відкол 5-го зуба зліва на нижній щелепи, які згідно з п.2.1.3 «а», «б», «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

За вище вказаними обставинами, зі згоди учасників судового процесу, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілими обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого.

Як пом`якшувальними покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставинами суд враховує, те що він провину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, частково відшкодував завданні збитки на суму 10 000 грн., суд також приймає до уваги, що ОСОБА_7 працює менеджером з продажу у фірмі «Ніка Маркс», перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Інших обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 суд не вбачає.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості.
Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_7 є раніше не судимий, перебуває у цивільно шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, за якою характеризується позитивно. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має середню-спеціальну освіту. Працює менеджером з продажу. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав посвідчення водія.
Відповідно необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статті, пов`язане з позбавленням волі, без призначення додаткового покарання.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
Як вбачається з матеріалів справи /т. 1 а.с. 2, а.с 164/, та встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_20 не мав права керування транспортними засобами, відповідне посвідчення водія не видавалося.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., призначення особі покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
Отже, згідно з правозастосовною практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керування транспортними засобами.
При викладених обставинах з урахуванням позицій сторін кримінального провадження суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі відповідно до санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Законним представником ОСОБА_12 , яка діє від власного імені так і від імені неповнолітніх: потерпілої ОСОБА_11 , 2009 р.н., ОСОБА_18 2008 р.н., був заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 та ТДВ «Страхова група «Оберіг», у якому просить суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , як законного представника в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди у розмірі 487000,00 грн., як законного представника в інтересах ОСОБА_18 відшкодування моральної шкоди у розмірі 287000,00 грн., на користь ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди у розмірі 287000,00 грн. Стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_12 , як законного представника в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди у розмірі 13000,00 грн., як законного представника в інтересах ОСОБА_18 відшкодування моральної шкоди у розмірі 13000,00 грн., на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування та реабілітацію потерпілих у розмірі 24296,35 грн.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_12 є матір`ю неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 , 2009 р.н. було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, ОСОБА_18 , 2008 р.н. були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Вказала, що на час настання ДТП цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 , як водія т/з Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ТДВ СГ «Оберіг». Зазначила, що на медичну допомогу дітям були понесені витрати у розмірі 13496,35 грн., окрім того, після проведеного стаціонарного та амбулаторного лікування, потерпілі проходять курс реабілітації працюючи з психологом, кожний сеанс оплачується у розмірі 1200,00 грн., всього проведено 8 сеансів на загальну суму 10800,00 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування та реабілітацію складає 24296,35 грн. Щодо стягнення моральної шкоди з ТДВ СГ «Оберіг» підлягає 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, таким чином з відповідача ТДВ СГ «Оберіг» підлягає стягненню по 13000,00 грн. нанесеної ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 зазначила, що моральна шкода ОСОБА_11 , ОСОБА_18 проявилась у пережитому стресі, відчутті сильного страху та фізичному болю від тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 перенесла хірургічну операцію. Моральна шкода ОСОБА_12 проявилась у моральному болю від можливості втрати дітей, отримала суттєвий психологічний стрес від негативної події, останню турбують щоденні думки та спогади про наслідки психотрамвуючої події, негативні переживання, тривога.
Представником ТДВ СГ «Оберіг» були надані відзив на позовну заяву та письмові пояснення щодо позову, у яких він позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача ТДВ СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_12 витрати на лікування - 5184,72 грн., моральну шкоду 259,21 грн.
ОСОБА_7 позовні вимоги визнав частково, просив стягнути моральну шкоду у меншому розмірі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За приписами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ТДВ СГ «Оберіг», що підтверджується копією полісу ЕР-201564653.
Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну за наявним договором обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ ЕР-201564653 становить 130 000 (сто тридцять тисяч) грн., за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн. Розмір франшизи 2500 (нуль) грн. 00 коп.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.11.2018 по справі №760/15471/15-ц прийшла до висновку, що в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а тому, пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. На цій підставі, суд прийшов до висновку, що у випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог.
Така саме позиція закріплена в Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 (частина 16 пункт 1).
Тобто, ТДВ СГ «Оберіг» має зобов`язання по відшкодуванню позивачу заподіяної шкоди у межах суми ліміту відповідальності за договором страхування.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов`язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Згідно з вимогами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
Відповідно до ст. 23 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:
- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;
- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;
- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;
-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- шкода, пов`язана із смертю потерпілого».
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
На підтвердження заявлених вимог щодо відшкодування витрат на лікування позивачем надано копії квитанцій на загальну суму 24296,35 грн. (а.с. 59-74)
Суд частково погоджується з розміром матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_11 та ОСОБА_18 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.02.2021 року, та вважає що з ТДВ СГ «Оберіг» підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі- 23499,20 грн. (1200+1200+1200+1200+1200+1200+
1200+600+1200+1200+100+38,37+104,5+80,5+408+33+435,71+72,63+212,48+224,25+510,29+280,12+122,70+419,58+120,05+242,28+25,5+605,45+105,6+233,71+1918,3+1101,3+401,9+108+99,96+964,15+28,4+83,3+917,4+74,35+450+444,6+492,82+1040+400+400)
Водночас судом не беруться до уваги витрати позивача на покупку олії (а.с.62 зв), цукерки равлик (а.с.65 зв), оскільки такі витрати не пов`язані із лікуванням дітей, на загальну суму 223,30 грн. (31,30+192)
Також, судом не беруться до уваги квитанції на сторінці 74 зв., оскільки такі квитанції є дублюючими.
Згідно ст. 26 -1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_12 , як законного представника в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , ОСОБА_18 підлягає стягненню на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування та реабілітацію потерпілих у розмірі 23499,20 грн., а також моральної шкоди у розмірі 1174,96 грн. (23499,20 грн. - 5%)
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд доходить висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 , неповнолітнім ОСОБА_11 , ОСОБА_18 була спричинена моральна шкода, що виразилась у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, вимушеними змінами в їх житті.
Виходячи з принципу розумності та справедливості, адекватності завданим душевним та моральним стражданням, враховуючи обставини вчинення злочину, наслідки для потерпілої ОСОБА_11 , отримання тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до суттєвих змін в способі життя потерпілої, яка перенесла довготривале лікування, з урахуванням характеру та глибини душевних страждань ОСОБА_11 , пов`язаних з противоправними діями обвинуваченого, заявлений потерпілим розмір шкоди в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 300 000 грн.
Стосовно вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_18 суд зазначає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що неповнолітньому ОСОБА_18 під час події, яка мала місце 05.02.2021 року були завдані легкі тілесні ушкодження, ним було пережито стрес, фізичний біль від тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 100 000 грн., оскільки саме таку суму моральної шкоди суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає обставинам справи.
Стосовно вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_12 суд зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_12 під час та після події, яка мала місце 05.02.2021 року були завдані душевні страждання, які проявились у негативних переживаннях та тривозі, переживання за фізичний та психологічний стан дітей, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 100 000 грн., оскільки саме таку суму моральної шкоди суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає обставинам справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 р., а саме з автомобіля марки «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі:

- автомобіль марки «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_21 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_21 слід вважати повернутим за належністю, як особисте майно;

- автомобіль марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_4 який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_22 слід вважати повернутим за належністю, як особисте майно.

На підставі ст.ст. 118, 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:
-судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, від 18.02.2021 року №СЕ-19/116-21/2656-ІТ, вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.;

-судової комплексної фототехнічної та авто-технічної експертизи від 16.04.2021 року №КСЕ-19/116-21/4639, вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.;

-судової транспортно-трасологічної експертизи від 11.03.2021 року №СЕ19-116-21/2665-ІТ, вартістю 6538,0 /шість тисяч п`ятсот тридцять вісім/ грн.

-судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 04.03.2021 року №СЕ19/116-21/2664-ІТ вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.

а всього у розмірі 12422 /дванадцять тисяч чотириста двадцять дві/ грн. 2 /дві/ коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22.08.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання - 05.02.2021 року до оголошення вироку, тобто до 22.08.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою - вважати продовженим.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Цивільний позов ОСОБА_12 , яка діє у власних інтересах, та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_18 до ОСОБА_7 та ТДВ «Страхова група «Оберіг» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , 300 000 /триста тисяч/ гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_18 , 100 000 /сто тисяч/ гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , 100 000 /сто тисяч/ гривень.
Стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг»на користь законного представника ОСОБА_12 , яка діє у власних інтересах, та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_18 на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування та реабілітацію потерпілих у розмірі 23499,20 грн.
Стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг»на користь законного представника ОСОБА_12 , яка діє у власних інтересах, та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_18 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1174,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:
-судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, від 18.02.2021 року №СЕ-19/116-21/2656-ІТ, вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.;

-судової комплексної фототехнічної та авто-технічної експертизи від 16.04.2021 року №КСЕ-19/116-21/4639, вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.;

-судової транспортно-трасологічної експертизи від 11.03.2021 року №СЕ19-116-21/2665-ІТ, вартістю 6538,0 /шість тисяч п`ятсот тридцять вісім/ грн.

-судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 04.03.2021 року №СЕ19/116-21/2664-ІТ вартістю 1961,40 /одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна / грн. 40 /сорок/ коп.

-а всього у розмірі 12422 /дванадцять тисяч чотириста двадцять дві/ грн. 2 /дві/ коп.

Зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 р., а саме з автомобіля марки «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_4

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_21 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_21 слід вважати повернутим за належністю, як особисте майно;

- автомобіль марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_4 який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_22 слід вважати повернутим за належністю, як особисте майно.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1