Справа № 147/199/22
Провадження № 1-кп/147/50/22
ВИРОК
іменем України

30 серпня 2022 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000212 від 17.12.2021 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працюючого, одруженого, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
17.12.2021 близько 12.00 год. на нерегульованому перехресті автошляхів "Тростянець-Тростянчик-Бершадь-Гордіївка" Гайсинського району Вінницької області, за межами населених пунктів, на відстані 8 км від смт.Тростянець, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ 21043", державний номер НОМЕР_1 , в якому знаходився пасажир ОСОБА_10 , наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Гордіївка в напрямку м.Бершадь, в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) та недотримуючись вимог дорожнього знаку 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено», не зупинився перед перехрестям на розмітці 1.12 (стоп-лінія) як того вимагає дорожній знак 2.2 (STOP), рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу легковому автомобілю марки "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який перевозив пасажирів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі зі сторони смт. Тростянець в напрямку с. Тростянчик, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених автомобілів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 заподіяно, відповідно до висновку експерта Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №14 від 20.01.2022, тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя під час скоєння, у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми-забою головного мозку середнього ступеня; закритих множинних масивних переломів кісток тазу-летальної маси крижової кістки зліва, переломів лонних і сідничних кісток, поперечного перелому вертлюгової западини зліва, закритого через -підвертлюгового перелому лівого стегна зі зміщенням; закритого двох-кісточкового перелому лівої гомілки зі зміщенням, яка супроводжувалась внутрішньою кровотечею, значною крововтратою, постгеморагічною анемією, травматичним шоком.

Пасажиру автомобіля "ВАЗ 21043", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 заподіяно, відповідно до висновку експерта Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №18 від 24.01.2022, тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя під час скоєння, у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: перелому кісток основи черепу, крововиливів у м`які мозкові оболонки, вогнещевого забою головного мозку; забійних ран і саден ділянок обличчя; саден кистей верхніх кінцівок.

Водію автомобіля "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 заподіяно, відповідно до висновку експерта Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №10 від 18.01.2022, середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, у вигляді закритої тупої травми грудей-переломів дев`ятого, десятого, одинадцятого ребер зліва; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран волосяної частини голови і шиї, на яких проводилось хірургічне втручання.

Пасажиру автомобіля "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 заподіяно, відповідно до висновку експерта Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №9 від 18.01.2022, середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, у вигляді закритої тупої травми грудей-переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва по середньо-лопаточній лінії.

Пасажиру автомобіля "ВАЗ 2101" державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 заподіяно, відповідно до висновку експерта Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №12 від 20.01.2022, середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, у вигляді закритих переломів кісток тазу і крижового відділу хребта зліва.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/92-ІТ від 12.01.2022 Вінницького НДЕКЦ МВС України, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21043" державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено», які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій автомобіля марки "ВАЗ 21043", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України та вимоги дорожнього знаку 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено»:

-згідно п. 16.11 ПДР України - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

-дорожній знак 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено» - Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено» знаходяться у причинному зв`язку з наслідками у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки під час скоєння та потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо не карати. Разом з тим, цивільні позови потерпілих не визнав, вказавши, що шкода, завдана потерпілим повинна бути відшкодована страховою компанією, так як його транспортний засіб був застрахований.
Так, обвинувачений суду надав наступні покази. 17 грудня він разом з ОСОБА_10 виїхали з м. Вінниці в м.Бершадь на автомобілі ВАЗ 2104 червоного кольору приблизно о 9 чи о 10 годині ранку. Їхав по другорядній дорозі, побачив за 20 метрів знак виїзду на головну дорогу і почав гальмувати. Іншої машини не бачив. Потім відбулося зіткнення у ліву частину автомобіля, гальмівний шлях був приблизно два метра. Пам`ятає крики. Він лежав на дорозі, намагався піднятися, бачив лише автомобіль та швидку допомогу. Не розуміє що сталося, можливо заснув. Бачив перед собою озеро, знак попереду і перехрестя. Обвинуваченого завезли в лікарню, там він і лікувався. У ОСОБА_4 був забій головного мозку, струс головного мозку, не міг ходити. Йому було морально важко. Він після лікування дзвонив до потерпілої ОСОБА_11 , однак її чоловік просив не телефонувати їй. В подальшому перекинув потерпілій на картку 15 000 грн. Також надавав кошти потерпілій ОСОБА_8 А ОСОБА_12 пропонував звернутися в страхову компанію, однак останні відмовились. Окрім того, обвинувачений зазначив, що особисто звертався в страхову і повідомив про ДТП, після виписки з лікарні написав заяву про ДТП. Знає, що ОСОБА_10 виплатили 6000 грн., ОСОБА_5 6000 грн. і 100000 грн. виплатила страхова. Іншим виплат здійснено не було, так як у страхову компанію вони не зверталися.
Таким чином, незважаючи на визнання обвинуваченими своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення про винуватість останнього у скоєнні вищевказаного злочину, також свідчать покази потерпілих та наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що перебуває з обвинуваченим у дружніх відносинах. Зазначив, що 17 числа в день ДТП їхав разом з ОСОБА_4 на його автомобілі. Рухалися по своїй смузі, єдина зупинка була на заправці на Хмельницькому шосе. Не пам`ятає зіткнення. Його працівник поліції з лікарем привели до тями та посадили в швидку допомогу. Привезли у м.Вінниця з закритою черепно-мозковою травмою. В автомобілі їхали в тиші. На даний час ОСОБА_10 досі лікується. ОСОБА_4 надавав йому кошти на лікування, приносив ліки. Претензій до обвинуваченого не має, просив суворо його не карати та подальший розгляд проводити без його участі.
Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що з обвинуваченим не знайома. Зазначила, що 17.12.2021 р. разом із ОСОБА_12 і ОСОБА_13 їхали додому по головній дорозі автомобілем ВАЗ помаранчевого кольору. Інших транспортних засобів по дорозі не бачила. Водій був тверезий. Потерпіла ОСОБА_5 сиділа позаду за водієм. Поряд сиділа ОСОБА_13 , а на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_12 . На перехресті доріг у них вдарився автомобіль. Потерпілу забрали до лікарні в м.Бершадь. Під вечір у лікарні прийшла до тями. Більше нічого не пам`ятає. З 21.12.2021 р. по 05.01.2022 р. ОСОБА_5 перебувала в лікарні у м.Вінниця, їй зробили операцію та продовжує лікування і надалі. Просить суд, щоб ОСОБА_4 відшкодував їй матеріальну шкоду в повному обсязі, а моральну шкоду на погляд суду. Додатково зазначила, що коли вона була в лікарні, обвинувачений на її картку перерахував 15000 грн. На її думку ця сума включена до її цивільного позову, тобто не була віднята від загальної суми матеріальних збитків. Також повідомила, що страхова компанія відшкодувала їй кошти, але фірма до якої зверталась ОСОБА_5 забрала у неї 25 відсотків. Тобто, мала отримати 106000 грн., однак отримала лише 78000 грн., решту перерахували на компанію «Відшкодування». Після аварії лікарі сказали, що вона може мати інвалідність, так як повністю не відновляться функції опорно рухового апарату. Її життя значно змінилося, вона не має можливості поратись по господарству, ходити на роботу. ЇЇ сім`я несе значні матеріальні затрати на лікування, яке є довготривалим та дороговартісним. Просила не позбавляти волі ОСОБА_4 . Надала суду копію довідки МСЕК від 11.08.2022 року про встановлення її 3 групи інвалідності.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що того дня біля 12 год. їхала додому з ОСОБА_14 на Тростянчик по головній дорозі зі швидкістю 60-70 км/год. Їхали «копійкою» помаранчевого кольору. За кермом був її чоловік ОСОБА_15 . Разом з ними в автомобілі було два пасажири ОСОБА_16 та ОСОБА_13 . Потім на великій швидкості з ними зіткнувся інший автомобіль, який рухався зі сторони с.Гордіївка. Удар був у ліву бокову частину. Їх автомобіль відкинуло на поле в сторону м.Бершаді. Потерпілу ОСОБА_7 було доставлено в травматологічне відділення Тростянецької ЦРЛ з перелом ребер та забитою стороною. На стаціонарному лікуванні перебувала приблизно 11 днів, а далі була на лікарняному. Додому її забрали лежачою. Уже 10 лютого вийшла на роботу. На якому автомобілі їхав обвинувачений, не пам`ятає. Просить суд, призначити ОСОБА_4 покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, та, щоб останній відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, оскільки після ДТП вона тривалий час була обмежена у пересуванні за станом здоров`я, постійно хвилювалась за стан чоловіка, а її дочка змушена була їздити до неї в лікарню в смт. Тростянець та до її чоловіка у лікарню в м. Бершадь, що викликало багато незручностей та хвилювань. Також зазначила, що до страхової компанії вони не зверталися.
В судових дебатах підтвердила про отримання в липні 2022 року страхового відшкодування в сумі 12740, 20 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що 17.12.2021 р. їхав на власному автомобілі з ОСОБА_14 , рухався по головні дорозі, по правій стороні. Разом з ним їхали пасажири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . На перехресті доріг відбулося зіткнення з іншим транспортним засобом. Його автомобіль опинився на полі. Приїхала швидка і забрала в лікарню в м.Бершадь. Зазначив, що обвинувачений повинен був пропустити його, але цього не зробив. Лікувався в лікарні 10 днів. Було зламано три ребра і був струс головного мозку. ОСОБА_4 до потерпілого не приходив, шкоду не відшкодував. Вони з дружиною тривалий час лікувалися, їх автомобіль було пошкоджено, не могли ходити на роботу та працювати, однак обвинувачений матеріальної допомоги не надавав. До стархової компанії для відшкодування шкоди не звертались. Вказав, що міру покарання має визначити суд.
В судових дебатах підтвердив отримання в липні 2022 року страхової виплати в сумі 12285,19 грн.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що 17.12.2021 р. їхала в автомобілі ВАЗ по головній дорозі. На перехресті доріг Тростянець-Бершадь відбулося зіткнення з іншим автомобілем. Вона викликала поліцію та швидку. В лікарні ОСОБА_8 лікувалася до 28 грудня, а на лікарняному була до 21 лютого. У потерпілої були травми та переломи різних частин тазу. Просила ОСОБА_4 позбавити прав керування. Додатково зазначила, що до неї в лікарню приходила дружина обвинуваченого, приносила 3000 грн., а сам обвинувачений не приходив.
Також в судових дебатах вказала про отримання страхової виплати в сумі 2383,37 грн.
Представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_9 , підтримав цивільні позови своїх довірителів та просив їх задовольнити.
Винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується також іншими зібраними під час досудового розслідування та дослідженими, в порядку ст. ст. 357, 358 КПК України, в судовому засіданні доказами, а саме:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо реєстрації кримінального провадження №0000212 від 17.12.2021 р., згідно якого вбачається, що 17.12.2021 близько 12.00 год. на нерегульованому перехресті автошляхів «Тростянець-Тростянчик-Бершадь-Гордіївка» Гайсинського району Вінницької області, за межами населених пунктів, на відстані 8 км до смт. Тростянець, водій автомобіля марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись по другорядній автодорозі сполученням Гордіївка-Бершадь в напрямку м. Бершадь, не надавши переваги в русі, допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі сполученням смт. Тростянець с. Тростянчик в напрямку с.Тростянчик та наближався до перехрещення проїзних частин праворуч від автомобіля «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті зіткнення зазначених автомобілів водії та пасажири госпіталізовані до КНП «Бершадська ОЛІЛ» та інших медичних закладів (т.1, а.с.182);
протоколом огляду місця події від 17.12.2021 р. з додатками до нього, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто місце події, а саме нерегульоване перехрестя автодоріг сполученням Тростянець-Тростянчик-Гордіївка-Бершадь та вилучено автомобілі ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено на спецмайданчик відділення поліції (т.1, а.с.183-198);
постановою про отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 17.12.2021 р., відповідно до якої постановлено відібрати у ОСОБА_4 , 1980 р.н., жителя АДРЕСА_1 , біологічні зразки для проведення судової біологічної експертизи (т.1, а.с.199);
протоколом отримання біологічних зразків для експертизи від 17.12.2021 р., згідно якого відібрано зразки крові у водія ОСОБА_4 (т.1, а.с.200);
постановою про отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 17.12.2021 р., відповідно до якої постановлено відібрати у ОСОБА_6 , 1956 р.н., жителя АДРЕСА_3 , біологічні зразки для проведення судової біологічної експертизи (т.1, а.с.201);
протоколом отримання біологічних зразків для експертизи від 17.12.2021 р., згідно якого відібрано зразки крові у водія ОСОБА_6 (т.1, а.с.202);
постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.12.2021 р., відповідно до якої автомобіль марки «ВАЗ 21043» державний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2 , приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів у кримінальному провадженні, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та такі, що зберегли на собі його сліди, тобто транспортні засоби відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України (т.1, а.с.203);
ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.12.2021 р. про арешт майна, згідно якої накладено арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «ВАЗ 21043» реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.с.210-212);
ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.12.2021 р. про арешт майна, згідно якої накладено арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1, а.с.213-214);
копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_17 за №8536 (т.1, а.с.217);
висновком експерта від 12.01.2022 р. за №СЕ-19/102-22/92-ІТ, відповідно до якого, в діях водія автомобіля "ВАЗ 21043" державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 (STOP) «Проїзд без зупинки заборонено», які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.с.220-224);

висновком експерта №3681 від 30.12.2021 р., в якому зазначено, що у крові громадянина ОСОБА_6 , методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізометрів не виявлено (т.1, а.с.232);
висновком експерта №3682 від 30.12.2021 р., в якому зазначено, що у крові громадянина ОСОБА_4 , методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізометрів не виявлено (т.1, а.с.234);
копією виписки 8534 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 (т.1, а.с.235), копією виписки із історії хвороби №8535 ОСОБА_5 (т.1, а.с.236), копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №18521 ОСОБА_5 від 05.01.2022 р., (т.1, а.с.237), копією довідки №432 від 22.12.2021 р., виданої КНП "Тростянецька ЦРЛ" ОСОБА_7 (т.1, а.с.238), копією довідки №15374 від 31.12.2021 р., виданої Вінницькою міською клінічною лікарнею (т.1, а.с.239), копією виписки із медичної карти хворого нейрохірургічного відділення №15360 ОСОБА_10 (т.1, а.с.240, 241), - з яких вбачається, що обвинувачений та потерпілі після вищевказаних подій проходили лікування в медичних закладах, вказано види отриманих травм та строки лікування;
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2022 р. з додатком до нього, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді в справі №147/1327/21 від 13.01.2022 слідчий в архіві КНП "Бершадська ОЛІЛ" вилучив медичну картку стаціонарного хворого №8536 на ім`я ОСОБА_6 та медичну картку стаціонарного хворого №8534 ОСОБА_8 (т.1, а.с.243-248);
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2022 р. з додатком до нього, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді в справі №147/1327/21 від 13.01.2022 слідчий в архіві КНП "Тростянецька ЦРЛ" вилучив медичну картку стаціонарного хворого №2921/876 на ім`я ОСОБА_7 (т.1, а.с.249, 250, т.2, а.с.2,3);
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.01.2022 р. з додатком до нього, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді в справі №147/1327/21 від 13.01.2022 слідчий в архіві КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради" вилучив медичну картку стаціонарного хворого №18521 на прізвище ОСОБА_5 (т.2, а.с.4, 5, 10, 11);
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.01.2022 р. з додатком до нього, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді в справі №147/1327/21 від 14.01.2022 слідчий в архіві КНП "Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" вилучив медичну картку стаціонарного хворого №15374/1458 на прізвище ОСОБА_18 та медичну карту стаціонарного хворого №15360/1457 на прізвище ОСОБА_10 (т.2, а.с.7, 8, 12, 13);
висновком експерта №10 від 18.01.2022 р. у якому зазначено, що у громадянина ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудей - переломів дев`ятого, десятого, одинадцятого ребер зліва; закритої черепно-мозкової травми - струса головного мозку, забійних ран волосяної частини голови та шиї, на яких проводилось хірургічне втручання. Травми грудей, голови, шиї такого характеру, які виявлено у громадянина ОСОБА_6 утворились від дії твердих тупих предметів, можливо під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин, вказаних в постанові слідчого, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день (т.2, а.с.14,15);
висновком експерта №9 від 18.01.2022 р., згідно якого, у громадянки ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудей-переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва по середньо-лопаточної лінії. Травма грудей такого характеру, яку виявлено у громадянки ОСОБА_7 утворилася від дії твердих тупих предметів , можливо під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин вказаних у постанові слідчого, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров"я більш як 21 день (т.2, а с.16,17);
висновком експерта №12 від 20.01.2022 р., відповідно якого у громадянки ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток тазу і крижового відділу хребта зліва. Травми такого характеру, які виявлено у громадянки ОСОБА_8 утворилася від дії твердих тупих предметів, можливо під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин вказаних у постанові слідчого, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров"я більш як 21 день (т.2, а.с.18, 19);
висновком експерта №14 від 24.01.2022 р., в якому зазначено, що у громадянки ОСОБА_5 мають місце ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку середнього ступеня; закритих множинних масивних переломів кісток тазу - латеральної маси крижової кістки зліва, переломів лонних і сідничних кісток, поперечного перелому вертлюгової западини зліва, закритого через-підвертлюгового перелому лівого стегна зі зміщенням; закритого двох-кісткового перелому лівої гомілки зі зміщенням, яка супроводжувалась внутрішньою кровотечею, значною крововтратою, постгеморагічною анемією, травматичним шоком. Політравми такого характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння (т.2, а.с.20-22);
висновком експерта №18 від 24.01.2022 р., згідно якого у громадянина ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: перелому кісток основи черепу, крововиливів у м`які мозкові оболонки, вогнищевого забою головного мозку; забійних ран і саден ділянок обличчя; саден кистей верхніх кінцівок. Закрита черепно-мозкова травма такого характеру, яку виявлено ОСОБА_19 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння. Садни кистей верхніх кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень (т.2, а.с.23,24);
висновком експерта №19 від 24.01.2022 р. у якому зазначено, що у громадянина ОСОБА_4 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми-струса головного мозку, забійних ран тім`яної ділянки голови; забійних ран лівого коліна. Травми такого характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2, а.с.25-27);

висновком експерта від 31.01.2022 р. №СЕ-19/102-21/18241-ІТ, відповідно до якого на час огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 , заходися у технічно несправному та непрацездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної та рульового керування даного автомобіля на момент огляду експлуатаційних несправностей, які могли виникнути та впливати на рух та керованість до початку розвитку події ДТП не виявлено (т.2, а.с.30-33);
висновком експерта від 31.01.2022 р. №СЕ-19/102-21/18240-ІТ, в якому вказано, що на момент огляду в робочій гальмівній системі ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , візуальних ознак, які б свідчили про невідповідність технічним вимогам, не виявлено. Стоянкова гальмівна система на момент проведення огляду перебувала у непрацездатному стані, проте водій мав можливість виявити несправність перед початком руху. Однак навіть при наявності в її механізмах будь-яких несправностей, вони не впливають на розвиток механізму ДТП (т.2, а.с. 36-39).
Вказані вище показання обвинуваченого, потерпілих та інші досліджені судом докази, суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності встановлені і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в суді і його дії кваліфікує за ч. 2 ст.286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше не судимий, одружений, працюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Відповідно до висновку органу пробації - беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, історію правопорушень, спосіб його життя, враховуючи низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим. На думку органу пробації, у разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого доцільно покласти додаткові обов`язки відповідно до ч.3 п.2 ст.76 КК України.
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, яке виявилось у тому, що під час судового розгляду обвинувачений неодноразово наголошував на тому, що визнає свою вину, усвідомлює негативні наслідки кримінального правопорушення та шкодує, що з його вини постраждали люди.
Обставини, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлені.
З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 50 КК України.
В той же час, загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Із врахуванням обставин, що встановлені під час розгляду кримінального провадження, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1,3 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Разом із тим санкція ч. 2 ст. 286 КК надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення Закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.
Суд, з урахуванням того, що керування транспортним засобом не пов`язане з отриманням обвинуваченим доходу (заробітку), дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, зокрема у сфері злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також, 01.04.2022 року через канцелярію суду потерпілою ОСОБА_5 було подано цивільний позов з додатками про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 106 891,69 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. завданої злочином (а.с.45-82).
20.04.2022 року від потерпілої ОСОБА_7 надійшов цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Просила стягнути з ОСОБА_4 3954,48 грн. матеріальної шкоди, завданої злочинними діями відповідача та 50 000,00 грн. моральної шкоди.
20.04.2022 року через канцелярію суду ОСОБА_6 було подано цивільний позов до ОСОБА_4 . Просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь 50 000, 00 грн. моральної шкоди.
Вирішуючи питання щодо цивільних позовів, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною першою статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною п`ятою статті 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Як вбачається з матеріалів справи, потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути із ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 106891,69 грн. та моральну шкоду в сумі 300 000 грн. Зазначила, що матеріальна шкода виражається у витратах, які вона понесла на лікування завданих їй тілесних ушкоджень, що підтверджується відповідними квитанціями. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із ДТП. У наслідок дій відповідача порушені нормальні життєві зв`язки потерпілої через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми, необхідністю постійного лікування, побоювання за свій стан здоров`я та настання інших негативних наслідків. Вказала, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням ОСОБА_5 , тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, проте з огляду на суттєві тяжкі наслідки протиправних дій відповідача для здоров`я, душевного стану, ступінь зниження престижу, значні зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди остання оцінює в 300 000,00 грн.
Потерпіла ОСОБА_7 просила стягнути з ОСОБА_4 3954,48 грн. матеріальної шкоди та 50 000,00 грн. моральної шкоди. Зазначила, що для усунення наслідків та лікування розладу здоров`я у вигляді закритої тупої травми грудей-переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва по середньо-лопаточній лінії, було витрачено кошти на придбання ліків та інших предметів, необхідних для відновлення здоров`я, що посвідчується товарними чеками, квитанціями та виписками з медичної карти ОСОБА_7 . Щодо моральної шкоди вказала, що потерпіла вимушена була тривалий час терпіти сильний біль, внаслідок завданих їй травм та страждати як тілесно, так і душевно, оскільки ОСОБА_7 дуже злякалася за своє життя і була вимушена тривалий час перебувати на лікарняному, змінити свій звичний спосіб життя.
Потерпілий ОСОБА_6 просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь 50 000, 00 грн. моральної шкоди, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої тупої травми грудей переломів дев`ятого, десятого, одинадцятого ребер зліва, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран волосяної частини голови та шиї, на яких проводилось хірургічне втручання, він страждав як тілесно, так і душевно, оскільки дуже злякався за своє життя, був вимушений тривалий час перебувати на лікарняному, змінити свій звичний спосіб життя.
В судовому засіданні обвинувачений цивільні позови потерпілих не визнав, однак у судових дебатах у вирішенні цивільних позовів поклався на розсуд суду.
Положення частини 1 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Таким чином, в обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зазначили, що внаслідок ДТП вони отримали тілесні ушкодження та на придбання ліків та проходження лікування ними було витрачено власні коштів, що підтверджується відповідними чеками, долученими до позовної заяви.
Таким чином з досліджених в судовому засіданні квитанцій, рахунків та товарних чеків, ОСОБА_5 витратила кошти на загальну суму 108937,38 грн. (а.с. 49-69), а ОСОБА_7 на суму 3969,48 грн. (а.с.103-107).
Однак, суд не приймає до уваги чек ТОВ «Діагностичний центр «МЕДІЛАБС», наданий потерпілою ОСОБА_5 на суму 690,00 грн. (а.с.64), оскільки він містить дані відносно платника ОСОБА_20 та частково приймає до уваги чек №7369 від 05.01.22 р. ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», в якому міститься інформація про придбання батончика Roshen, який не відноситься до речей та матеріалів, необхідних для лікування.

В судовому засіданні під час дослідження листів ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 21.02.2022, 29.06.2022 та 29.06.2022 встановлено, що зазначеною страховою компанією ОСОБА_21 відшкодовано 11700,18 грн. витрат на лікування та 585,01 грн. моральної шкоди; ОСОБА_22 відшкодовано 12133,52 грн. витрат на лікування та 606,68 грн. в рахунок моральної шкоди; ОСОБА_23 відшкодовано на рахунок ТОВ "Юридична компанія "Відшкодування" згідно довіреності 101 318, 81 грн. витрат на лікування та 5065, 94 витрат на моральну шкоду.

Окрім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_4 на її картковий рахунок перерахував 15000,00 грн., і дана сума не була віднята від загальної суми матеріальних збитків про які зазначено у цивільному позові. Також ОСОБА_5 повідомила, що страхова компанія відшкодувала їй кошти, але фірма до якої зверталась остання за допомогою, забрала у неї 25 відсотків. Тобто, мала отримати 106000 грн., однак отримала лише 78000 грн., решту перерахували на компанію «Відшкодування».

На підставі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 зазначеного Закону).
Так судом встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано та був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з тим, суду не було надано самого полісу та не заявлено вимоги про залучення страхової компанії в якості цивільного відповідача, що унеможливлює встановлення суми можливого страхового відшкодування.
Однак, суд приймає до уваги надані стороною захисту докази, які вказують на те, що потерпілій ОСОБА_5 було виплачено 101 318, 81 грн. витрат на лікування та 5065, 94 витрат на моральну шкоду, ОСОБА_21 відшкодовано 11700,18 грн. витрат на лікування та 585,01 грн. моральної шкоди; ОСОБА_22 відшкодовано 12133,52 грн. витрат на лікування та 606,68 грн. в рахунок моральної шкоди.

Враховуючи те, що відповідальність власника транспортного засобу, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме страхова компанія у випадку настання страхового випадку за участі забезпеченого транспортного засобу повинна взяти на себе обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди в межах ліміту страхового відшкодування.
Тому суд вважає, що розмір матеріальних збитків, які вказані потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 відшкодовано в повному обсязі, а тому у цій частині позови задоволенню не підлягають.
Разом з тим, судом критично оцінено посилання потерпілої ОСОБА_5 на те, що нею було сплачено 25% від суми, яку перераховано страховою компанією, посереднику за послуги, оскільки дана обставина не підтверджена, і навпаки платіжні документи містять дані про те, що саме їй було виплачено кошти в сумі 106 384, 75 грн.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В силу ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Вимогами п.2 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно приписів п.п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При визначенні розміру заподіяної потерпілим моральної шкоди суд враховує доведеність вини обвинуваченого та існування безпосереднього причинного зв`язку між його неправомірними діями та шкодою, завданою потерпілим, характер, обсяг та глибину моральних страждань, які зазнали ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 внаслідок вчиненого злочину, порушення звичного укладу їх життя та докладання останніми додаткових зусиль для його відновлення, а також враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного, щире розкаяння, його матеріальне становище, тому вважає за можливе позовні вимоги потерпілих про стягнення моральної шкоди задовільнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 100 000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по 20 000,00 грн. кожному, оскільки ці суми, на думку суду, відповідають вимогам розумності та справедливості.
Дані суми вказані судом з урахуванням виплати моральної шкоди страховою компанією, однак вищевказані виплати є недостатніми для компенсації шкоди завданої потерпілим.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 в наслідок отриманих травм була вимушена кардинально змінити спосіб життя, отримала інвалідність 3 групи, потребує подальшого лікування. Тому суд вважає, що окрім відшкодування матеріальної та частково моральної шкоди за рахунок страхових виплат та 15 000 грн. сплачених обвинуваченим, необхідною і достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 100 000 грн.
Щодо потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , матеріальна шкода цілком відшкодована за рахунок страхових виплат, однак виплаченої страховою компанією моральної шкоди недостатньо, оскільки тривале лікування внесло значні зміни у їх життя, позбавило можливість на певний час працювати та вести господарство, тому суму у розмірі 20 000 грн. для кожного суд вважає пропорційною та необхідною окрім тієї, яка ними вже отримана.
Інших цивільних позовів заявлено не було.
Частиною другою статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз в сумі 3604,02 грн.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 368-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 100 000 ( сто тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В задоволенні решти вимог позову, відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В задоволенні решти вимог позову, відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В задоволенні решти вимог позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 3604 (три тисяча шістсот чотири) грн. 02 коп.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.12.2021 року на автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_25 , автомобіль фактично знаходиться у законному користуванні водія ОСОБА_6 , та на автомобіль марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_26 , автомобіль фактично знаходиться у законному користуванні водія ОСОБА_4 .
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути законному користувачу ОСОБА_6 ; автомобіль марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути законному користувачу ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1