Справа № 571/568/20
номер провадження 1-кп/570/47/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000706 про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Рокитнівського району Рівненської області, громадянки України, яка має базову загальну середню освіту, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , яка є раніше судимою 15 січня 2020 року Рокитнівським районним судом Рівненської області за ч.1,ч.2,ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 13.12.2019 близько 04.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку своєї матері ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з мотиву ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила умисне вбивство ОСОБА_9 , нанісши не менше семи ударів сокирою в область голови, шиї та нижньої частини обличчя потерпілої.
В результаті заподіяних тілесних ушкоджень:
-у вигляді обширної гостро-рубаної рани (що орієнтована горизонтально по кінцях рани) тім`яної ділянки волосистої частини голови,
- лінійно дірчастого перелому тім`яної кістки зліва з ознаками розрубу (з продовженням ліній перелому на лобну кістку та структури основи черепа справа) з масивними крововиливами в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні,
- з ушкодженням твердої мозкової оболонки, локальним роздрібненням речовини головного мозку верхньої поверхні лівої гемісфери з масивними крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку,
- обширної (гостро-рубаної) рани (що орієнтована горизонтально по її кінцях) ротової порожнини (з ушкодженням кутів рота, язика, тканин нижньої щелепи (м`яких тканин та кісткової структури), зубів справа з крововиливами в тканини ротової порожнини (кінці рани орієнтовані горизонтально),
- гостро-рубаної рани передньої-бокової поверхні шиї зліва (кінці рани орієнтовані горизонтально), обширного характеру з множинними ушкодженнями - під`язикової кістки, щитовидного хряща, перснеподібного хряща (з переломами, розрубами кістково-хрящових структур, шийного органокомплексу, стравоходу) з розрубом судинних гілок шиї зліва (з ознаками зовнішньої кровотечі, можливим, так званим, - обмеженим «фонтануванням» крові з ушкоджених судин шиї),
- з неповним розрубом передньої-поверхні тіла 3 шийного хребця,
- з повним розрубом міжхребцевого диску між 3 та 4 шийними хребцями з проникненням у спинномозковий канал та частковим ушкодженням речовини спинного мозку на цьому рівні (кінці рани орієнтовані горизонтально),
- п`яти неглибоких гостро-рубаних ран передньо-бокових поверхонь шиї, кінці яких орієнтовані майже горизонтально - ОСОБА_9 на місці події померла.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що вона нічого не може пояснити про обставини події, оскільки вона проживає окремо від сестри та матері і вона при цьому не була присутньою. Про те, що її матір вбито вона дізналася пізніше. Вказала, що не вірить в те, що її рідна сестра могла вбити матір.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, не визнала. Обвинувачена ОСОБА_7 суду розповіла, що свою матір ОСОБА_9 не вбивала. Того дня вона спала в сусідній кімнаті, а з мамою був ОСОБА_10 . Коли вперше прокинулась вночі, щоб попити води, то вони розмовляли. Вдруге коли прокинулась, то в будинку було тихо, увімкнула в маминій кімнаті світло і побачила, що вона мертва. Коли спала, то чула певний шум, але не придала цьому значення.
Захисниця наполягала на тому, що аналізуючи зміст висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, та матеріали кримінального провадження у сукупності, їх співвідношенні з фактичними обставинами справи, які прокурор вважає доведеними та достатніми для прийняття обвинувального вироку, не погоджується з висунутим обвинуваченням, та вважає, що матеріали даного кримінального провадження не містять в собі достатніх доказів, які б надали змогу переконатись у тому, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України. Обвинувачена та її захисник звертають увагу суду на те, що обставини на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті не містять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, а отже й вина ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України є не доведеною. Захисниця наполягала на закритті кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Судом під час судового розгляду було досліджено ряд доказів, здійснено допит свідків події та вивчено характеризуючі обвинувачену дані, що в сукупності своїй є належними, допустимими доказами та такими, що не суперечать один одному. Суд критично сприймає показання обвинуваченої, оскільки вони суперечать іншим доказам, не узгоджуються із встановленими у справі фактичними обставинами, їх слід розцінювати як такі, що не відповідають встановленим слідством і судом обставинам.
В якості свідків були допитані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Суд критично відноситься до їх показань, оскільки ОСОБА_11 є бабусею обвинуваченої, а ОСОБА_12 є батьком обвинуваченої. Вони не були безпосередніми свідками події. Вони вказали, що не вірять у вину обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину. ОСОБА_12 повідомив, що він є колишнім чоловіком потерпілої, на даний час з нею не проживає. Повідомив суд також, що у дружини був коханець « ІНФОРМАЦІЯ_2 », він так назвав ОСОБА_10 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повідомив суду, що 11.12.2019 близько 16 години він приїхав до загиблої ОСОБА_9 , яку знав близько 4 років. 12.12.2019 вранці обвинувачена ОСОБА_7 попросила купити горілки, що він і зробив. Вже близько 01 години 13.12.2019 він перебував в будинку із загиблою, в цей час ОСОБА_7 вийшла із сусідньої кімнати та пішла на вулицю. Через невеликий проміжок часу вона повернулась, забрала пляшку горілки та пішла до сусідньої кімнати. Приблизно о 2 годині 20 хвилин він поїхав до себе додому в с.Карпилівка, куди приїхав о 02 годині 55 хвилин. Загибла ОСОБА_9 залишилась спати, була жива. Коли був у себе вдома, то дзвонив до загиблої, кілька хвилин порозмовляли і він ліг спати. В будинку, коли він йшов додому залишалась лише ОСОБА_7 та загибла, інших сторонніх осіб не було.
Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вказують лише на те, що і обвинувачена, і потерпіла регулярно пиячили, напередодні 12.12.2019 також вони разом пили горілку.

Колегія суддів критично оцінює заперечення ОСОБА_7 стосовно того, що вона даного злочину не вчиняла і розцінює їх як намір уникнути відповідальності. Її позиція спростовується тим, що за її показаннями, на момент вбивства вона перебувала в будинку, нікого крім неї та її матері в будинку не було, її одяг (закрема штани) були забруднені в кров потерпілої, а також наявність крові потерпілої та епітелію обвинуваченої на знарядді вбивства сокирі.
Письмові докази, досліджені в судовому засіданні вказують на наступні обставини.
1.Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000706 від
13.12.2019- а. с. 115 ТОМ 2 вказує на те, що повідомлення про скоєння злочину надійшло від ОСОБА_7 ;
2. Рапортом чергового Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 13.12.2019 зафіксовано час та місце події с. Олександрівка Рокитнівського району Рівненської області- а. с. 115 Т. 2 ;
3. Заява ОСОБА_11 про огляд житлового господарства від 13.12.2019 - вказує на те, що місце події було оглянуто після надання дозволу ОСОБА_20 а. с. 117 Т. 2
4. Протоколами огляду місця події (142-184 ТОМ 2) та в подальшому проведеними додатковими оглядами місця події - житлового господарства, що в АДРЕСА_2 від 13.12.2019 зафіксовано огляд території господарства, а саме: будинок, у якому проживала ОСОБА_9 виявлено труп останньої зі слідами насильницької смерті, зокрема з численними гостро-рубаними ранами обличчя, шиї, голови. В ході огляду місця події вилучено сліди речовини бурого кольору, які згідно висновків експертиз є слідами крові потерпілої; а також виявлено та вилучено інші предмети та сліди, які в ході досудового розслідування визнано речовими доказами, серед яких і знаряддя вбивства сокира. Зазначену слідчу дію зафіксовано на носії інформації. Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений. Сам огляд проведено на підставі заяви - згоди ОСОБА_11 (а.с.187 Т.2), відповідно до якої остання щодо проведення огляду домоволодіння, розташованого за вказаною адресою працівниками поліції не заперечувала.
5. Згідно з протоколом додаткового огляду місця події, а саме вищезазначеного житлового господарства від 13.12.2019, в ході огляду в підсобному приміщенні вилучено сокиру, якою вбили ОСОБА_9 , на якій виявлено кров загиблої, а на топорищі епітелій обвинуваченої ОСОБА_7 . Також в ході огляду вилучено жіночу шапку, на якій було сіно, таке ж як і в підсобному приміщенні, де була захована сокира.
6. Ухвала слідчого судді Рокитнівського районного суду у справі №571/2096/19 від 17.12.2019 (а.с.185-186 Т.2) вказує на те, що огляд житлового господарства здійснювався до постановлення ухвали слідчого судді, як невідкладний випадок пов`язаний з безпосереднім встановленням особи, яка вчинила злочин, та невідкладним встановленням обставин справи, що дозволено нормами чинного КПК України.
7. Протоколи огляду місця події від 13.12.2019 та заяви осіб, які входили до кола спілкування потерпілої та обвинуваченої (родичів, знайомих) - а.с.197-213 Т.2) вказують на те, що були оглянуті речі і відібрані для експетиз біологічні зразки людей за їх згодою, які спілкувалися з обвинуваченою чи потерпілою напередодні вбивства.
8. В подальшому протоколи освідування особи та протоколи отримання біологічних зразків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 (а.с. 233-249 Т.2) вказують на відсутність будь-яких слідів потерпілої на їх одязі та слідів вказаних осіб на трупі потерпілої.
9. Протокол огляду трупа ОСОБА_9 з фототаблицями (а.с.214-219 Т.2) містить опис тілесних ушкоджень, положення та одяг у якому було знайдено труп потерпілої. Також для експертиз було взято біологічні зразки з трупа потерпілої.
10. Постанова слідчого ОСОБА_21 про визнання речових доказів від 14.12.2019
(а.с. 220-224 Том.2); та постанова слідчого ОСОБА_22 про визнання речових доказів від 28.04.2020 - (а.с. 225-226 Том.2); вказують на ряд речей, які було досліджено і які мали значення для з`ясування обставин події.
11. Згідно з протоколом огляду від 11.01.2020, в ході огляду за участі судового експерта було оглянуто одяг ОСОБА_7 , який вилучався під час обшуку затриманої особи.
12. За висновком судової біологічної експертизи №2.2-130/19 від 19.12.2019
9.3.«Імунологічні дослідження», виявлено кров людини на господарській сокирі (а.с. 85-90 Т.2).
13. За висновком судової біологічної експертизи №2.2-133/19 від 14.01.2020 9.3. «Імунологічні дослідження», виявлено кров людини на господарській сокирі, яка може належати загиблій (а.с. 101-108 Т.2).
14. Висновок судової біологічної експертизи №2.2-143/19 від 21.01.2020
9.3.«Імунологічні дослідження» по групах крові осіб, в яких проводилося освідування (а.с. 112-121 Т.2) вказує, що в траві перед входом в будинок виявлено кров, яка може належати загиблій.
15. Висновок експертизи №133/15 вказує на наявність на порозі в кухні виявленої крові, яка може належати загиблій.
16. Висновок експертизи №134/15 вказує, що кров на підлозі в кухні та на клямці вхідних дверей в приміщення літньої кухні також може належати загиблій.
17. Висновком судової біологічної експертизи 9.3 «Імунологічні дослідження» №2.2.-144/19 від 12.02.2020 (а.с.4-18 Т.3) встановлено, що на ганчірці з лавки літньої кухні виявлено кров, яка може належати загиблій,
17.Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №14/32 від 28.04.2020 (а.с.44-57 Т.3) доводиться та обставина, що на сокирі виявлено кров загиблої, а на топорищі епітелій обвинуваченої ОСОБА_7 ),
18.Висновок експерта №14/77 засвідчує, що на штанах обвинуваченої ОСОБА_7 виявлено кров загиблої ОСОБА_9 .

Суд не бере до уваги результатами використання поліграфа від 14.12.2019 року, за даними якої зазначено, що "аналізуючи отримані реакції можна дійти висновку, що ОСОБА_7 причетна до вбивства своєї матері ОСОБА_9 у ролі безпосереднього виконавця". Відповідно до діючого КПК України опитування з використанням поліграфа не є джерелом доказування, а відповідно до законодавства про судову експертизу таке опитуавння носить рекомендаційний характер.

Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Таким чином, всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вина ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 .
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ст. 17 ч. 2, 4 КПК України.
На думку сторони захисту (озвученої в судових дебатах) сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом вину ОСОБА_7 . Захисник вказала суду, що Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своєму рішенні по справі №688/788/15-к від 04.07.2018 зазначає, що «Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину».
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Аналізуючи усі вищевикладені докази можна сформувати чітку картину подій вбивства ОСОБА_9 . Так, обвинувачена ОСОБА_7 , знаючи де знаходиться сокира, якою було вбито ОСОБА_9 , пішла до підсобного приміщення, взяла сокиру, повернулась до будинку, де в спальній кімнаті на ліжку перебувала загибла, та вбила її. Після цього пішла до кухні, про що свідчать краплі крові на порозі та підлозі, попила води, після чого вийшла з будинку із сокирою, про що свідчать краплі крові на порозі та траві біля входу в будинок. В подальшому обвинувачена пішла до приміщення літньої кухні (про вказаний факт свідчить кров на клямці вхідних дверей), де помила знаряддя злочину, щоб стерти сліди крові та відбитки пальців, після чого витерла руки ганчіркою, яка знаходилась на лавці, та на якій залишилась кров загиблої, та в подальшому вказану сокиру заховала в сіно в підсобному приміщенні.
Доводи сторони захисту, що сліди епітелію обвинуваченої могли бути залишені нею під час рубання дров, суд сприймає критично, оскільки в ході судового слідства було встановлено та не заперечувалося обвинуваченою, що рубала дрова в господарстві і мати (потерпіла), і ОСОБА_10 , який приходив до них, і сама обвинувачена, однак ні пальців рук, ні епітелію інших осіб на рукоятці сокири виявлено не було (крім епітелію самої обвинуваченої), що свідчить про те, що після вчинення злочину знаряддя вбивства було витерто, однак біологічні сліди обвинуваченої залишилися в місці надлому(осколу) сокири, що свідчить про те, що вона останньою тримала її у руках.
Пояснення обвинуваченої, що вона чула, як в кімнаті з матір`ю був ОСОБА_10 і в них відбувався якийсь «шорох», на що вона не звернула уваги і заснула, а після цього як прокинувшись знайшла матір убитою також не знайшли свого підтвердження. На добровільно виданому ОСОБА_10 для огляду одязі не було виявлено жодних слідів злочину, хоча він був знятий з нього безпосередньо після того, як він спав у ньому, повернувшись від ОСОБА_9 .
В ході досудового та судового слідства було встановлено, що ОСОБА_10 покинув будинок десь о 02 годині 20 хвилин, в будинку залишалися ОСОБА_9 та її дочка ОСОБА_7 . Встановлено, що в момент вбивства о 04 годині 00 хвилин ще хтось був у будинку, окрім них не було відсутні будь-які сліди сторонніх осіб. Також аналізуючи всі вказані обставини можна дійти висновку, що будь-яка інша стороння особа не могла вчинити вказаних дій, оскільки це потребувало тривалого часу, особа мала орієнтуватись добре в господарстві, де що лежить, де можна помити знаряддя злочину, і це при тому, що в будинку увесь час перебувала обвинувачена, яка могла вийти в будь-який момент.
Крім того, суд звертає увагу на той факт, що в момент вбивства, зі слів обвинуваченої вона перебувала весь час в сусідній кімнаті, однак будь-яких криків, боротьби не чула, лише невеличкий шум, якому не придала уваги, хоча зважаючи на характер тілесних ушкоджень у загиблої, можна стверджувати, що вбивство супроводжувалось дуже сильним шумом і криками. А тому показання обвинуваченої, що вона не чула як вбивали її матір, суд оцінює як спробу обвинуваченої уникнути кримінальної відповідальності. Також про спробу уникнути відповідальності та приховати сліди злочину обвинуваченою свідчить те, що знаряддя злочину було ретельно сховане, тому знайдено працівниками поліції було не відразу.
При таких встановлених судом обставинах, колегія суддів вважає, що зазначена поведінка обвинуваченої характеризує її та її відношення до скоєного нею злочину.
Смерть потерпілої ОСОБА_9 настала в результаті заподіяних тілесних ушкоджень у вигляді масивної відкритої травми ротової порожнини, нижньої щелепи, шиї (з обширними рубаними ранами цих ділянок), із масивними ушкодженнями шийного органокомплексу, судин шиї, хребців (із проникненням у спинномозковий канал) та гострою зовнішньої кровотечею. ОСОБА_23 померла на місці події.
Таким чином, між отриманими ОСОБА_9 вказаними тілесними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Суд вважає, що наносячи потерпілій навмисно не менше семи ударів сокирою, в тому числі у життєво важливий орган, у відносно короткий термін, обвинувачена зобов`язана була допустити, що такі її противоправні дії призведуть до смерті потерпілої. При цьому, колегія судів вважає, що обвинувачена усвідомлювала суспільно небезпечні наслідки таких своїх умисних протиправних дій.
З урахуванням встановлених судом обставин вбивства потерпілої ОСОБА_9 , враховуючи спосіб позбавлення життя, який застосовувала обвинувачена до потерпілої, враховуючи знаряддя злочину яке застосовувалося обвинуваченою при нанесенні ударів потерпілій, позбавляючи її життя, кількість ударів навмисно спричинених потерпілій, характер і локалізацію поранень, отриманих потерпілою від обвинуваченої, колегія суддів вважає, що такі дії обвинуваченої свідчать про те, що обвинувачена, бажала і свідомо допускала настання смерті потерпілої, і діяла обвинувачена з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої, який був спрямований на заподіяння смерті останній.
В діях обвинуваченої колегією суддів встановлений причинний зв`язок між умисними її діями і наслідками, які наступили від її умисних дій, тобто смерть потерпілої та характер і локалізацію встановлених тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою, що є закономірним результатом умисного протиправного діяння обвинуваченої, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_7 та колегія суддів кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену також дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують негативно особу обвинуваченої та бере до уваги (не ставлячи за основу при визнанні її винуватості) також і поведінку обвинуваченої, яка зловживала спиртними напоями, вчинила крадіжки майна (за що була засуджена), позбавлена батьківських прав відносно своїх чотирьох неповнолітніх дітей. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, доведена повністю.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року за частиною 1 статті 115 КК України кваліфікуються вбивства, вчинені під час обопільної сварки чи бійки або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.
Також колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Цими найважливішими конституційними нормами ОСОБА_7 знехтувала.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової практики. На переконання суду, призначення обвинуваченій саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року).
Визначаючи міру покарання для обвинуваченої суд враховує відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючих покарання обставин, та приходить до висновку про неможливість призначення покарання за нижньою межею санкції статті.
Також при призначенні покарання за вказаним вироком суд враховує, що на даний час ОСОБА_7 є засудженою вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15.01.2020 року до покарання із іспитовим строком. Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в справі № 760/26543/17 у разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно. Суд також враховує, що підсудна є жінкою, матір`ю чотирьох дітей, відносно яких вона позбавлена батьківських прав,
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк покаранння.
Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинила умисний особливо тяжкий злочин, обраний судом вид покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
Питання про судові витрати, що підтверджені документально, слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України, питання про долю речових доказів - на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на десять років.
Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 січня 2020 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 за ч.1, ч.2, ч.3 ст. 185 КК України виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в строк відбутого покарання засудженій ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання - з 13 грудня 2019 року.
Зняти арешт з майна, накладений ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області 17 грудня 2019 року.
Речові докази по справі:
- куртку синього кольору, спортивні штани синього кольору, спортивний светр сірого кольору, чоловічу шапку, чорного з білим кольору та чоловіче взуття типу кросівки, чорного кольору, поміщенні до двох картонних коробок, з паперовими бірками та пояснювальними написами повернути власнику ОСОБА_17 ;
- чоловічу шапку чорного кольору, куртку чорного кольору, штани чорного кольору, светр сірого кольору та чоловічі черевики чорного кольору, поміщенні до двох картонних коробок, з паперовими бірками та пояснювальними написами повернути власнику ОСОБА_12 ;
- ніж кухонний із частково відламаною пластиковою рукояткою білого кольору із серванту в приміщені літньої кухні, ніж столовий із приміщення кухні будинку, три столових ножа та одне лезо без рукоятки кухонного ножа із шухляд серванту в приміщенні літньої кухні будинку - повернути власнику,
- мобільний телефон марки «ergo», червоного кольору, упакований до сейф пакету «НПУ» №ЕХРО133104, мобільний телефон марки «NOKIA», білого кольору поміщений до сейф пакету «УНП» №0019419, повернути ОСОБА_7 ,
- господарську сокиру з дерев`яною рукояткою, виявлену під стіною біля будівлі хліва- повернути власнику,
- решту речових доказів - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення експертиз 59 870 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 46 копійок, а саме:.
2564,33 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-128/19 від 27.12.2019;
1 358,01 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-129/19 від 23.12.2019;
1 341,28 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-132/19 від 27.12.2019;
1 341,28 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-131/19 від 26.12.2019;
1 934,48 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-130/19 від 19.12.2019;
1 934,48 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-141/19 від 27.12.2019;
1 934,48 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-133/20 від 14.01.2020;
3505,23 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-143/19 від 21.01.2020;
3 505,23 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-134/19 від 14.01.2020;
1 934,48 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-146/19 від 06.02.2020;
1934,48 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №2.2-145/19 від 07.02.2020;
8 370,22 грн. за проведення судової біологічної експертизи (9.6 дослідження волосся)
висновок експерта №2.2-142/19 від 31.01.2020;
5 177,71 грн. - за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) -висновок експерта №2.2-144/19 від 12.02.2020;
942,06 грн. - за проведення судової трасологічної експертизи (4.6 дактилоскопічні дослідження) - висновок експерта №10/3/58 від 06.02.2020;
2094,76 грн. - за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №14/30 від 22.04.2020;
19 997,95 грн. - за проведення судової біологічної експертизи (9.3 імунологічні дослідження) - висновок експерта №14/32 від 28.04.2020.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3