ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4262/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/572/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002551 від 29.07.2022 року за ч.3 ст. 114-2 КК України щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року у справі № 953/4262/22 було застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26 вересня 2022 року включно, та визначено розмір застави - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 372 150 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що слідчим суддею встановлено існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя обґрунтовує прийняте рішення вагомістю наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється останній та дійшов висновку, що, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою

повністю відмовити в задоволенні клопотання старцюго слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7

.

Мотивує дану вимогу тим, що оскаржив дану ухвалу до Полтавського апеляційного суду.

В той же час, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.08.2022 року апеляційна скарга була йому повернута з тих підстав, щоПолтавський апеляційний суд не уповноважений на розгляд цієї апеляційної скарги, оскільки Розпорядженням голови Верховного Суду № 42 від 25.07.2022 про відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22, із 08 серпня 2022 року.

Також на обґрунтування доводів про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що зі змістом ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року він ознайомилися 18 серпня 2022 року після отримання її на ел. пошту, доказом чого зазначає скріншот з датою про отримання цієї ухвали доданий до апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги в частині необхідності скасування оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_6 зазначає, що вона є незаконною, необгрунтованою, невмотивованою та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що оскаржувану ухвалу слідчим суддею було постановлено за умов недоведеності стороною обвинувачення за допомогою наданих нею доказів наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також за відсутності належного дослідження можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, у доданих слідчим до клопотання показаннях свідків, яких було допитано у межах даного кримінального провадження, відсутня інформація про вчинення якого-небудь кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а тому протоколи допиту свідків не є доказами наявності події злочину, передбаченого ч. З ст. 114-2 КК України та причетності до нього ОСОБА_7 .

У доданих до клопотання скрін-шотах не вбачається наявності будь-яких ідентифікуючих ознак блокпосту та будь-яких інших об`єктів, особового складу та бойової техніки Збройних сил України.

Також зі змісту скрін-шотів неможливо визначити ані номери автомобілів, які там зафіксовані, ані їх марку та колір. Тому твердження слідчого про те, що на них зафіксовано конкретний автомобіль з певною маркою та кольором, яким користується ОСОБА_7 є лише нічим не підтвердженим суб`єктивним припущенням слідчого та прокурора.

Всі інші надані слідчим документи або також не містять жодної інформації про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину або за своєю правовою природою не є процесуальними джерелами доказів в розумінні ст. 84 КПК України

Таким чином, органом досудового розслідування не було доведено наявності у діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч. З ст. 114-2 КК України. Як наслідок, обгрунтована підозра, як підстава застосування запобіжного заходу, у даному випадку відсутня.

Названі обставини свідчать про відсутність доведеної поза розумним сумнівом обгрунтованої підозри ОСОБА_7 .

Також ОСОБА_7 не здійснив жодних дій, спрямованих на незаконний вплив на будь- кого із учасників даного кримінального провадження.

Протилежного органом досудового розслідування за допомогою конкретних доказів доведено не було, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 вдасться до подібних дій у майбутньому.

Як наслідок, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні відсутній.

Так само, на думку автора апеляційної скарги необґрунтованим та нічим не підтвердженим є припущення органу досудового розслідування про наявність зі сторони ОСОБА_7 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, а сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу до Полтавського апеляційного суду 05 серпня 2022 року тобто у строк передбачений п.2 ч2 ст. 395 КПК України.

В той же час, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.08.2022 року апеляційна скарга була йому повернута з тих підстав, що Полтавський апеляційний суд не уповноважений на розгляд цієї апеляційної скарги, оскільки Розпорядженням голови Верховного Суду № 42 від 25.07.2022 про відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22, із 08 серпня 2022 року.

Крім того, з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що автор апеляційної скарги отримав оскаржувану ухвалу 18 серпня 2022 року електронною поштою.

Безпосередньо Харківського апеляційного суду апеляційна скарга була подана 19.08.2022 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В той же час слідчий суддя встановив, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так з матеріалів провадження вбачається, що Слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0002551 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

29.07.2022 о 12.42 год. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.ст. 208 КПК України.

30.07.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, тобто поширення інформації про переміщення Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України або її представникам.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, що підтверджується: протоколом огляду місця події від 29.07.2022; протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 29.07.2022; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; протоколами оглядів речей і документів та оглядами комп`ютерних даних.

Щодо протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнає особу ОСОБА_7 , в судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор зазначив, що такий протокол існує та підтверджує відповідний факт, але до клопотання залучено помилково частково копію іншого протоколу.

В той же час, дана обставина не може свідчити на користь апеляційних доводів щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 .

Щодо доводів захисника про необґрунтованість повідомленої підозри, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002551 від 29.07.2022 року за ч.3 ст. 114-2 КК України щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002551 від 29.07.2022 року за ч.3 ст. 114-2 КК України щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді