УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0001714 від 27.08.2021 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

24 грудня 2021 року до Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні кримінальному провадженні №0001714 від 27.08.2021 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання у якому просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк, що не може перевищувати двох місяців, мотивуючи тим, що з урахуванням обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, майнового стану, характеризуючих даних обвинуваченого, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, обставини встановлені при обранні запобіжного заходу на теперішній час залишаються незмінними, ризики не зменшились та продовжують об`єктивно існувати. Окрім того прокурор вказав на відсутність у обвинуваченого позитивних соціальних зв"язків, відсутність у нього родини та утриманців, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи. Враховуючи наведенні вище обставини в їх сукупності, із врахуванням норм ст. 178 КПК України, прокурор просив клопотання задоволити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд погоджується із думкою прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні з метою зміни ними показань, усвідомлюючи яке покарання йому загрожує, може уникнути суду. Також злочин в якому обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, спосіб та характер вчинення даного злочину являють підвищену суспільну небезпеку, а тому останній може не з`являтись на виклики суду, оскільки відразу після вчинення даного кримінального правопорушення зник з місця вчинення та переховувався. Крім того, підозрюваний є особою без постійного місця проживання, немає соціальних зв"язків, матеріальних засобів для існування, що свідчить про те, що він може продовжувати займатись злочинною діяльністю.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, що спричинив загибель людини, що дає підстави вважати, що він є суспільно небезпечним, та його перебування на волі може призвести до вчинення ним можливих інших кримінальних правопорушень.

Суд, заслухавши думку прокурора, який просив суд орати обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою, заслухавши думку обвинуваченого його захисника, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність обрання раніше обраного запобіжного заходу, що був застосований щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов"язків передбачених цим Кодексом.

Однак згідно із п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини;

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 314-316, 369, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задоволити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з 14 год 00 хв 21.02.2022 до 14 год 00 хв 21.04.2022 без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду та направити для виконання посадовій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути безпосередньо оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1