ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3112/16-к

Провадження № 11-кп/4820/340/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви-клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування іспитового строку, визначеного вироком Старокостянтинівського районного суду від 14 грудня 2016 року та визнаня вирок виконаним.
Таке рішення суд мотивував тим, що з клопотання засудженого ОСОБА_7 , не вбачалося чи наявні або відсутні відносно нього інші обвинувальні вироки суду, ухвалені після відбуття покарання, однак відносно засудженого, після ухвалення вироку Старокостянтинівським райсудом 14 грудня 2016 року, проводилось досудове розслідування та судовий розгляд щодо вчинення ним кримінальних правопорушень за ч.1 ст.185 та ч.4 ст.407 КК України, і вищенаведені документи не містять дані з яких можливо було б зробити висновок про наявність чи відсутність обвинувальних вироків суду відносно ОСОБА_7 після відбуття покарання.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання відповідно до п.9 ч.1 ст. 537 КПК України. Вказує, що прокурор підтримав його заяву-клопотання і звертав увагу суду, що строк виконання вироку суду від 14.12.2016 р. закінчився згідно ст. 80 КК України. Суд фактично залишив без належного вирішення питання звільнити його від покарання з випробуванням після закінчення визначеного судом іспитового строку, терміном один рік, в який він нічого осудного не вчинив і підстав для направлення вироку на реальне відбуття визначеного судом покарання в період дії терміну іспитового строку не було. Питання із не надісланим вироку суду на час визначеного іспитового строку до відповідної інспекції в Старокостянтинівському районі по місцю його реєстрації та проживання сталася не по його вині, оскільки в межах одного місяця від дня постановлення судом вказаного вироку суду він прибув до кримінально-виконавчої інспекції в м. Старокостянтинові по місцю свого постійного проживання та реєстрації для того, щоб зареєструватися та щоб визначилися з датами його обов`язкової явки до КВІ, на що йому дали відповідь що реєстрацію проведуть як тільки до них на виконання надійде вирок суду, і після чого в обов`язковому порядку його викличуть для постановки на відповідний облік і здійснення необхідного контролю за його відбуттям визначеного судом іспитового строку, тому він самостійно не з`являвся, а чекав відповідного виклику.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та засудженого на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Статтею 78 КК України регламентовано правові умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.
Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч.1 ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
З роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції встановив, що вироком Старокостянтинівського районного суду від 14 грудня 2016 року засуджено ОСОБА_7 за ч.1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, покладено обов`язки визначені ст.76 КК України.
26 січня 2017 року Старокостянтинівським районним судом по місцю проживання засудженого ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 , начальнику Біляївського РП КВІ направлено на виконання вищевказаний вирок та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
02 лютого 2017 року старшим інспектором Біляївського МВ пробації до Старокостянтинівського районного суду було повернуто без виконання, вищевказаний вирок та розпорядження, посилаючись на те, що засуджений є військовослужбовцем, тому контроль за виконання вироку здійснюють військові частини, а також засуджений ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , не проживає та не проживав.
В зв`язку з вищевказаним, 27 лютого 2017 р. Старокостянтинівським районним судом по місцю служби засудженого ОСОБА_7 в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , командиру в/ч НОМЕР_1 направлено на виконання вищевказаний вирок від 14 грудня 2016р. та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
В матеріалах справи наявні запити: слідчого СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Старокостянтинівському районного суду від 05 березня 2018 року про те, що слідчим відділенням проводиться розслідування кримінального провадження №0000125 від 28.02.2018р. за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку з чим слідчий клопотав про надання копії вироку Старокостянтинівського районного суду від 14.12.2016р., яким засуджено ОСОБА_7 , та прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України Старокостянтинівському районному суду від 21 жовтня 2019 року про те, що Біляївським райсудом Одеської області проводиться розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.407 КК України.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками суду про відмову в задоволені заяви-клопотання ОСОБА_7 , оскільки відносно останього, після ухвалення вироку Старокостянтинівським райсудом 14 грудня 2016 року, проводилось досудове розслідування та судовий розгляд щодо вчинення ним кримінальних правопорушень за ч.1 ст.185 та ч.4 ст.407 КК України, по яким до цього часу проводяться судові розгляди і рішення не прийняті.

Доводи апелянта щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування іспитового строку, визначеного вироком Старокостянтинівського районного суду від 14.12.2016 року та визнати вирок виконаним, спростовуються матеріалами справи та висновком суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, з огляду на те що доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року про відмову у задоволенні заяви-клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування іспитового строку, визначеного вироком Старокостянтинівського районного суду від 14 грудня 2016 року та визнання вирок виконаним - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді