Справа №333/4368/20
Провадження №1-кп/333/111/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження №0001808 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпрорудне, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.05.1997 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140, ст. 46-1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з відстрочкою виконання на 2 роки; 16.06.1998 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140 , ч.2 ст. 141, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 17.10.2001 року по відбуттю строку покарання; 04.03.2005 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, звільнений 04.07.2007 року умовно-достроково з невідбутим терміном 9 місяців та 9 днів; 03.03.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 30.12.2009 року умовно-достроково на 1 місяць 3 дні; 26.07.2011 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 19.07.2013 року умовно-достроково на 10 місяців 5 днів; 28.09.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим терміном 2 роки; 18.04.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років та одного місяця позбавлення волі, звільнений 18.04.2018 року умовно-достроково на 9 місяців 1 день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 14.06.2020 року приблизно о 15-00 год., знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_6 з мотивів особистих неприязних відносин, маючи умисел на завдання побоїв потерпілому ОСОБА_6 наніс останньому декілька (не менше трьох) ударів рукою в область голови ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий відчув фізичний біль, але останньому не було спричинено тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України яке кваліфікується як умисне завдання побоїв, які спричинили фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

20.06.2022 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вищевказане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення заявлених клопотання, посилаючись на наявність законних підстав для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке санкцією статті передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків. Разом з цим, інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, за ч.1 ст. 126 КК України, вчинено 14 червня 2020 року, тобто на час прийняття рішення по даному кримінальному провадженню минуло два роки, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. Крім того, з моменту скоєння кримінального правопорушення перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Разом з цим, відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти звільнення його від кримінальної відповідальності та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за даних нереабілітуючих підстав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову або відмову в ньому може бути прийнято лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановленні ухвали про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 не підлягає розгляду у випадку закриття кримінального провадження судом.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження за встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, заявлений ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не позбавляє можливості потерпілого пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 284, 286, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 - звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження відносно нього закрити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів відділу поліції №4:

1.Марлеві тампони І,ІІ зі змивами кистей рук трупу Золотарьова; зрізи вільних кінців нігтьових пластин пальців рук, зразки волосин п`яти областей голови трупа Золотарьова; марлевий тампон зі змивом об`єктом №2 та контрольні зразки; змив І «з бетонного покриття»; марлевий тампон зі змивом об`єктом 1 та контроль до нього; марлевий тампон зі змивом об`єкт 2 та контроль до нього; об`єкти 1-3 для можливого ДНК дослідження знищити;

2.Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S4, пара туфель, пара кросівок, джинсова куртка

які вилучені в підозрюваного ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 ;

3.Мобільний телефон BRAVIS, вилучений в свідка ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .

4.Футболка, джинсові штани з ременем, шорти та пара шкарпеток, які належать ОСОБА_6 знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1