ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/808/22 Справа № 173/305/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2005 у кримінальній справі за №1-3/2005 за нововиявленими обставинами.
Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що доводи, викладені у заяві ОСОБА_5 ґрунтуються на переоцінці доказів, які вже оцінювалися апеляційним судом під час розгляду справи щодо нього, а також судом касаційної інстанції, під час перегляду справи за його касаційною скаргою, тому усі наведені засудженим обставини, не є нововиявленими, а викладені у його заяві доводи зводяться до переоцінки доказів та тлумачення норм законодавства за власним розсудом.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та замінити призначене покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, й враховуючи, що він фактично відбув 20 років покарання, звільнити його з-під варти.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на незаконність судового рішення. Так, на переконання засудженого, суд не надав належної оцінки факту службового підроблення прокурором ОСОБА_9 матеріалів справи щодо нього, зокрема ігнорування його заяв та приховування свідка ОСОБА_10 у справі, та не проведення його допиту, через перебування у розшуку, в той час як той насправді перебував у СІЗО. Водночас, засуджений звертає увагу на тривалий розгляд цієї справи за його заявою та явне порушення судом Конституції України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод й ігнорування прийнятого ЄСПЛ рішення у справі за його зверненням Родзевілло проти України, прийнятого через відмову в заміні призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. З огляду на викладені обставини, засуджений вважає, що ухвала підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_5 .
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність рішення суду. Так, захисник вказує, що головною підставою у заяві ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2005 зазначено, що його співучасником у 5 епізодах інкримінованих злочинів є ОСОБА_10 , якого було засуджено вироком суду апеляційної інстанції від 06.05.2005. При цьому, ОСОБА_10 , під час розгляду провадження щодо ОСОБА_5 , не приймав участі та його покази судом не досліджувалися і тільки під час розгляду провадження щодо ОСОБА_10 судом було встановлено, що організатор злочину щодо ОСОБА_11 надав вказівку на вбивство ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а не ОСОБА_5 , як це було встановлено вироком від 06.01.2005. На переконання захисника, у вищезазначених вироках наявні суперечності щодо вбивства ОСОБА_11 , які можливо усунути тільки шляхом перегляду вироку щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Так, згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Частиною 1 статті 459 КПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У відповідності з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Системне тлумачення положень ст. 459, п.п. 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
На переконання колегії суддів, ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.01.2005 ОСОБА_5 було засуджено вироком апеляційного суду Дніпропетровсської області за п. п. а , з , и , і ч. 3 ст. 93, ч. 3 ст. 215-3 (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, до остаточного покарання, із врахуванням положень ч. 1, 4 ст. 70, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Цим вироком, зокрема встановлено, що ОСОБА_5 , разом із іншим учасником організованої групи ОСОБА_12 вчиненили умисне вбивство ОСОБА_11 та розбій щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
При цьому, апеляційний суд, дослідивши обставини справи, показання ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , та потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також письмові докази у справі, надавши їм належну правову оцінку, дійшов висновку, що вбивство ОСОБА_11 було скоєно організованою групою, а тому відповідальність за вбивство повинні нести всі учасники організованої групи, в тому числі і ОСОБА_5 , а доводи ОСОБА_5 та ОСОБА_12 щодо їх непричетності до вчинення цього злочину визнав неспроможними.
Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 04.10.2005 вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року у кримінальній справі №1-3/2005 залишено без змін.
Обґрунтовуючи необхідність перегляду цього вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_5 посилався на те, що, під час ухвалення вироку щодо нього, не було допитано ОСОБА_10 , стосовно якого матеріали були виделині в окреме провадження, й тільки в ході судового розгляду по обвинуваченню ОСОБА_10 , було встановлено, що організатор злочину, не поручав вчинювати вбивство ОСОБА_5 .
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити те, що аби визнати обставину, на яку посилається засуджений, нововиявленою у розумінні ч.2 ст. 459 КПК України, необхідно не лише впевнитися, що вона не була відома заявнику і суду, але й що вона могла суттєво позначитися на законності та обґрунтованості судового рішення, про перегляд якого зазначається в заяві. Якщо йдеться про доказ, який не був досліджений під час винесення судового рішення, слід довести, що в сукупності з іншими доказами він міг довести невинуватість особи або необхідність іншої кваліфікації кримінального правопорушення чи істотним чином позначитися на призначеному покаранні.
На спростування доводів засудженого, судом першої інстанції було допитано ОСОБА_10 , який пояснив, що він знайомий з засудженим ОСОБА_5 , йому також було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину щодо ОСОБА_11 , але потім було виправдано. При цьому, він вказав, що йому достовірно не відомо, чи був на місці вчинення вбивства ОСОБА_11 засуджений ОСОБА_5 , а тільки зі слів ОСОБА_15 , який вже помер, відомо, що ОСОБА_5 та ще інші люди відмовилися від вчинення вбивства ОСОБА_11 , тому він не може стверджувати про те, що ОСОБА_5 не причетний до вбивства ОСОБА_11 .
Отже, доводи засудженого, наведені в його заяві, свого підтвердження не знайшли, а покази ОСОБА_10 , з чужих слів про те, що, зокрема, ОСОБА_5 відмовився від вчинення вбивства ОСОБА_11 , не мають вирішального значення для доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів та кваліфікації його дій.
До того ж, зазначені доводи засудженого щодо його непричетності до вбивства вже були предметом оцінки суду, тому суд не може визнати вказані засудженим обставини нововиявленими, а доводи, викладені у заяві ОСОБА_5 , ґрунтуються на переоцінці доказів, яким вже надана оцінка судами при розгляді справи щодо засудженого.
Що стосується тверджень засудженого щодо фальсифікації справи щодо нього та приховування свідка ОСОБА_10 , то ці доводи засудженого нічим не підтверджені.
Водночас в силу ст. 459 КПК України факт вини у вчиненні злочину суддею або зловживання прокурором, слідчим, слідчим суддею чи судом під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, має бути встановлений вироком суду, а у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру. Отже враховуючи, що засудженим не надається жодних доказів на підтвердження звернення до компетентних органів із заявою про зловживання повноваженням уповноваженою особою під час досудового розслідування та судового розгляду справи щодо нього, та притягнення її до відповідальності, у відповідності з вимогами закону, такі обставини не можуть вважатися нововияленими та не можуть бути підставою для перегляду рішення щодо нього.
Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду вироку щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами та відмови у задоволенні його заяви, оскільки в розумінні вимог ст. 459 КПК України, наведені ним обставини не є нововиявленими, та зводяться до незгоди з ухваленим рішенням.
З огляду на викладене, та те, що ОСОБА_5 та його захисник не наводять, у відповідності до ст. ст. 412, 415 КПК України, інших підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційним судом таких не встановлено, колегія суддів вважає, що ухвала із зазначених вище підстав скасуванню не підлягає.
При цьому, колегія суддів, у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка скасуванню, з викладених в апеляційних скаргах, мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4