Єдиний унікальний номер: 343/1541/22
Номер провадження: 1-кс/0343/282/22
У Х В А Л А
про арешт майна

16 вересня 2022 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавачки СД відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 14.09.2022, за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 290; ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 вересня 2022 року дізнавачка ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на:
- автомобіль марки "Зил 131", реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначивши місцем зберігання територію господарського двору відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області, що знаходиться за адресою м. Долина, вул. Яворницького, 8 Калуського району Івано - Франківської області;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зберігаючи його при матеріалах кримінального провадження № 0000115.
Клопотання про арешт майна обґрунтоване тим, що СД відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області проводиться дізнання у об`єднаному кримінальному провадженні №0000115 від 14.09.2022, за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 290; ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2022 о 15.51 год від інспектора СРПП ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те, що ним в м. Долина на перехресті вул. Б.Хмельницького - Нафтовиків Калуського району Івано - Франківської області було зупинено транспортний засіб марки "Зил 131", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . Під час перевірки реєстраційних документів та номерів вузлів і агрегатів було виявлено ознаки втручання в номер двигуна.
13 вересня 2022 року під час проведення огляду місця події було вилучено автомобіль марки "Зил 131", реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які на праві власності належать ОСОБА_8 , жителю с. Тисів Калуського району Івано - Франківської області.
Крім того, 14.09.2022 під час огляду дізнавачкою ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 нею встановлено, що таке містить ознаки підробки.
З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінальних проступків, збереження речових доказів, а також проведення експертиз, у ході дізнання виникла необхідність в накладені арешту на майно.
В судовому засіданні дізнавачка ОСОБА_5 подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Захисник володільця майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного клопотання. Просив повернути автомобіль законному володільцю.
Заслухавши дізнавачку, захисника володільця май на, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходжу переконання про часткове задоволення клопотання, виходячи з такого.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні встановлено, що згідно із світлокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки "ЗИЛ 131", 1980 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_8 .
Дізнавачкою ОСОБА_5 доведено, що вищевказане майно являється речовими доказами в кримінальному провадженні №0000115 від 14.09.2022, за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 290; ч. 4 ст. 358 КК України, про що свідчить постанова про визнання майна речовими доказами від 14.09.2022. Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Окрім цього, дізнавачкою доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Виходячи з викладеного, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідний для встановлення обставин у кримінальному провадженні, збереження речових доказів та проведення експертиз, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, приходжу висновку про необхідність часткового задоволення поданого клопотання.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до абз. 1 п. 7 вказаного Порядку, вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження.

Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (абз. 3 п. 7 даного Порядку).

Окрім цього, ч. 5 ст. 173 КПК України встановлено вимоги до ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, серед яких немає вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів.

А тому, вимога щодо визначення місця зберігання арештованого майна задоволенню не підлягає, оскільки нормами чинного КПК України не передбачено можливості розгляду такого питання слідчим суддею.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
клопотання дізнавачки СД відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Накласти арешт на: автомобіль марки "ЗИЛ 131", 1980 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном, особам, які наділені правами на вищевказані дії.
В решті вимог відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на дізнавачку СД відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_5 .
Копію ухвали негайно вручити дізнавачці та захиснику володільця майна ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Долинського районного суду ОСОБА_1