печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 року.

У вимогах даного клопотання адвокат просить скасувати арешт на майно, яке належить ПрАТ «ФУ «Княгиня Ярославна», а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язати відповідальних осіб внести відповідні зміни щодо зняття обтяжень до державних реєстрів.

В обґрунтування клопотання адвокат вказує наступне.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2019 року (справа №753/2181/19, провадження № 1-кс/753/969/19) накладено арешт на майно, яке належить ПрАТ «ФУ «Княгиня Ярославна», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Проте, володільцем квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується ордером № 4910 від 25.09.2013, виданим Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, та витягом з розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 596 від 24.09.2015. Окрім того, ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , та проживає в ній разом із сім`єю.

Так, ОСОБА_1 в межах кримінального провадження № 0000017 не має відповідного процесуального статусу для позбавлення володіти, користуватися та розпоряджатися його майном, адже не є підозрюваним, а також особою, у володінні якої перебуває майно, яке відповідає ознакам, встановленим в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Також, квартира за адресою АДРЕСА_1 не є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не зберегла на собі сліди вчинення злочину, не призначалася для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом злочину та не одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Більш того, ОСОБА_1 не має жодного відношення до вчинення злочину, досудове розслідування якого злійснюється в межах кримінального провадження № 0000017 від 23.08.2018, та не володіє інформаціє, пов`язаною з цим злочином.

Отже, вищезазначене свідчить про те, що відсутні всі ризики для накладення арешту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 з огляду на відсутність ознак речового доказу, не можливості спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та з огляду на не застосування для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в межах кримінального проваджения № 0000017, а також їх власник не володіє відомостями щодо вчиненого злочину та не є стороною кримінального провадження № 0000017.

Окрім того, ОСОБА_1 отримав право на реєстрацію права власності на квартиру, однак як добросовісний набувач не може реалізувати своє законне право через накладений судом арешт.

Особа, яка звернулась з клопотанням у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор/слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим віллілом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 року за ознаками правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 197-1, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2019 року (справа №753/2181/19, провадження № 1-кс/753/969/19) накладено арешт на майно, яке належить ПрАТ «ФУ «Княгиня Ярославна», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали від 30.01.2019 року (справа №753/2181/19, провадження № 1-кс/753/969/19), арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. Органом досудового розслідування не надано доказів, що продовження строку дії заходу забезпечення кримінального провадження є на разі доцільним та співмірним цілям кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_1 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018 року. Протягом досудового розслідування не встановлено, що вказане майно є таким, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, доказів, що б підтверджували такі обставини також не надані, а отже застосування арешту у даній справі є безпідставним та необхідність у продовженні дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Що стосується зобов`язання відповідальних осіб внести відповідні зміни щодо зняття обтяжень до державних реєстрів, то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки в ухвалі про арешт майна вказаного обмеження зазначено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно, яке належить ПрАТ «ФУ «Княгиня Ярославна», а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2