УХВАЛА

01 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 208/1226/20
провадження № 51-2057 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2022 року щодо нього,

встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2022 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

При цьому, даною ухвалою ОСОБА_4 було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого судом строку засуджений надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, зазначених у вказаній ухвалі в повній мірі не усунув.

Зокрема, ОСОБА_4 не усунув порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. В порушення цієї норми, засуджений адресує касаційну скаргу Верховному Суду України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, оскільки кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд.
Також, засуджений не усунув порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Разом з цим, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Водночас, як слідує із касаційної скарги, обґрунтування вимог засудженого за своїм змістом стосуються незгоди з оцінкою певних доказів, наявних у матеріалах провадження, яким він надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, при цьому вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_4 формально вказує на порушення Конституції України та ряду норм КПК України, однак засудженим не зазначено у чому саме полягає порушення вказаних правових норм.

Окрім цього, у касаційній скарзі не зазначено яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України та не наведено обґрунтування підстав для оскарження ухвали апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.

Також, засудженим не усунуто порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, оскільки подана на усунення недоліків касаційна скарга повторно не містить сформульованої вимоги ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції щодо того, яке рішення має ухвалити Суд за наслідками розгляду його касаційної скарги в межах повноважень, передбачених ст. 436 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2022 року щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3