Справа № 463/3578/22
Провадження № 1-кс/461/2644/22
11.07.2022 року місто Львів
Так, головуючим у справі суддею ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід, яка містить наступні доводи та мотиви.
Під час вирішення питання про підсудність даного обвинувального акту в суді апеляційної інстанції до складу суду входив ОСОБА_4 рідний брат ОСОБА_2 .
Виходячи з наведеного, головуючий суддя вказує на необхідність уникнення сумнівів у неупередженості, а тому подав заяву про самовідвід від розгляду даного кримінального провадження.
Також, головуючий посилається на положення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 15 Кодексу суддівської етики.
Учасники кримінального провадження у судове засідання не прибули.
Відповідно до положень глави 3 параграфу 6, зокрема ст.81 КПК України, неявка в судове засідання учасників провадження не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід.
Згідно п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, серед іншого, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.
Констатуючи право підсудних на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, суд забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.
В ході розгляду заяви встановлено, що головуючий є рідним братом судді який вирішував питання підсудності даного обвинувального акту в суді апеляційної інстанції (головуючий у складі колегії).
Сам по собі даний факт, з точки зору наведених положень КПК України, не являється обов`язковою підставою для усунення судді від подальшої участі у розгляді обвинувального акту.
Наведене вбачається із змісту поданої заяви, де головуючий прямо вказує на необхідність усунення усіх сумнінвів щодо його неупередженості, тобто суддя посилається на положення п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України, як на підставу відводу.
Разом з тим, встановлені в ході розгляду заяви обставини свідчать про те, що передача обвинувального акту на розгляд судді ОСОБА_2 є прямим наслідком судового рішення ухваленого в суді апеляційної інстанції складом суду до якого входив рідний брат головуючого.
Вказані обставини можуть викликати сумнів в неупередженості суду в учасників процесу.
Виходячи з наведених доводів та мотивів, приймаючи до уваги зміст заяви про самовідвід, обставини встановлені в ході її розгляду, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Керуючись положенями глави 3 параграфу 6 КПК України, суддя -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1