ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 13.04.2022 р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, депутата Заставнівської міської ради VIII скликання, раніше не судимої, - на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.
Цією ухвалою, клопотання старшого слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, терміном до 30 липня 2022 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) не залишати місце постійного проживання - будинок АДРЕСА_1 в період часу з 23:00 год. до 06:00

ЄУНСС №727/4263/22 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8 .
Провадження №11-сс/822/163/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України
год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

3) не відлучатися за межі Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_9 ;

5) дати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтись в житло, у якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї обов`язків.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.
Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, вважає ухвалу слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 ухвалену із порушенням норм процесуального права та не з`ясуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Запевняє, що суд при вирішенні питання про «наявність обґрунтованої підозри», що чітко визначено п.1 ч.1 ст. 194 КПК України, не дослідив матеріали кримінального провадження, які були слідчим додані до клопотання про обрання міри запобіжного заходу.

Зазначає, що в даному кримінальному провадженні відсутня сума збитків необхідної для настання відповідальності за ч.1 ст. 201-2 КК України. Крім цього, вказує на той факт, що транспортний засіб «Volkswagen LT28», 2006 року випуску було придбано за кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а не за кошти громадської організації «Кроки до майбутнього».

За таких обставин, вважає, що в даному випадку відсутня «наявність обґрунтованої підозри» у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України.

Окрім того, стверджує, що висновок суду щодо заявлених слідчим ризиків не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні окрім перелічених ризиків не надано жодного доказу, які б могли їх підтвердити, а тому не має жодних підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення, перешкоджати провадженню іншим чином.

Вважає, що в судовому засіданні жодним чином не було доведено той факт, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, зокрема у вигляді особистого зобов`язання.

Звертає увагу на ту обставину, що у мати ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає одна за адресою АДРЕСА_2 , є пенсіонеркою та на даний час потребує догляду, а тому в підозрюваної в будь-який час доби може виникнути необхідність покинути місце свого проживання та перебувати за адресою проживання матері.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 на даний час здійснює волонтерську діяльність та допомагає всім необхідним Збройним Силам України та переселенцям із інших міст України, а саме вона являється головою Громадської організації «Кроки до майбутнього». Вказана громадська організація на даний час має договори з іноземними компаніями на постачання на територію України гуманітарної допомоги, а тому ОСОБА_6 , час від часу, для нормального функціонування громадської організації необхідно на декілька днів виїжджати за кордон.

Позиції сторін.
Захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати останній запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на неї обов`язків, визначених у ч.5 ст. 194 КПК України.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та залишити ухвалу слідчого судді в силі, як законну, обґрунтовану та постановлену у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Мотиви суду.
Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п.1 п.п.«с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, §57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 §1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого відповідними Указами Президента продовжено до 31.08.2022 р..

У клопотанні слідчого зазначено, що голова громадської організації «Кроки до майбутнього» - ОСОБА_6 , спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , який є членом правління громадської організації, незаконно розпорядилися, а саме 17.05.2022 року продали з метою отримання прибутку гуманітарну допомогу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відомості про дану подію внесені до ЄРДР 13 квітня 2022 року за № 0000079.

30.05.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України.

З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, встановлено, що застосовуючи до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй діяння, а також наявність ризиків, які визначені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, судове рішення про обрання та застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

В силу вимог ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин та наведених у клопотанні даних, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 201-2 КК України та застосування до останньої обмежувальних заходів.

Отже, на думку колегії суддів, при прийнятті оскаржуваного рішення, слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту в частині того, що висновки слідчого судді в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів, адвокатом жодним чином не обґрунтовано в своїй апеляційній скарзі та не доведено в судовому засіданні апеляційної інстанції.

При цьому, судом враховано, а апеляційним судом перевірено особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка має постійне місце проживання, одружена, є депутатом Заставнівської міської ради VIII скликання, головою громадської організації «Кроки до майбутнього», раніше не судима.

Також, слідчим суддею враховано й ту обставину, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні під час військового стану умисного злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7-ми років.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин передбачених ст. 178 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, а також врахувавши, що метою та підставою застосування домашнього арешту є запобігання спробам підозрюваної ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в своїй сукупності й було підставою для обрання підозрюваній саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на неї ряду обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України є достатнім та необхідним на даному етапі досудового розслідування, який буде сприяти забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати її і постановити нову ухвалу.

У зв`язку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання більш м`якого забіжного заходу, як про те апелює сторона захисту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 309, ч.3 ст. 407, 422, ч.4 ст. 424 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3
.