Справа № 331/2851/22
Провадження № 1-кп/331/413/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у залі суду у м. Запоріжжя у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478 від 16.05.2022 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу базову освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначив, що відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпро 17.04.2022 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою в сумі 49620 гривень. 19.04.2022 року було внесено заставу відносно ОСОБА_4 , в подальшому він був звільнений з під варти. Запобіжний захід був обраний на підставі наявної обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доказів, які підтверджують вину обвинуваченого. Після обрання запобіжного заходу обвинувачений 21.04.2022 року знову вчинив корисливий злочин, знаходячись в гіпермаркеті «Епіцентр К», у зв`язку із чим є великі ризики, що ОСОБА_4 знову вчинить кримінальне правопорушення.
Захисник у судовому засіданні зазначав про те, що запобігти ризикам, про які зазначено у клопотанні можна також і застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Окрім того, ризики не є обґрунтованими: тікати нікуди ОСОБА_4 не збирається, на даний момент його батько є власником квартири по АДРЕСА_2 , через що захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_4 добре характеризується відповідно до характеристики з ВЧ НОМЕР_1 . Щодо обґрунтованої підозри захисник вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та обґрунтовані докази вини ОСОБА_4 . Надав документи щодо права власності на нерухоме майно, документи, що характеризують обвинуваченого.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просив призначити йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказав, що він є військовозобов`язаним, хоче служити та захищати Вітчизну. Вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнає. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою квартири, власником якої є його батько, який присутній у якості вільного слухача у залі судових засідань. Також обвинувачений зазначив, що він зацікавлений у розгляді справи, оскільки буде доводити свою невинуватість.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2022 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із наявністю обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.
До Жовтневого районного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вказаний злочин віднесений згідно норми ст. 12 КК України до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення на строк від п`яти до восьми років.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
В Рішенні № 1-р/2017 від 23.11.2017 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом та за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).
Зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Таким чином кримінальне процесуальне законодавства пов`язує обрання запобіжного заходу саме із забезпеченням виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а не є «очікуванням покарання», а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватися самою лише тяжкістю інкримінованих особі кримінальних правопорушень.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У клопотанні прокурор зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду із посиланням на тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Суддя вважає, що ризик переховування дійсно існує, оскільки ч. 4 ст. 185 КК України передбачене покарання до 8 років, однак у сукупності із наявністю стійких соціальних зв`язків (батьків), суддя оцінює цей ризик як середній.
Вирішуючи питання про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, суддя враховує, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, перебуває на іспитовому строку відповідно до вироку винесеного Бабушкінським районним судом м. Дніпро. Однак обвинувачений має добру характеристику, є військовозобов`язаним, має бажання служити на військовій службі, має стійкі соціальні зв`язки. Таким чином, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд розцінює як середній
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява №38797 від 03.11.2003р.).
Так, про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання свідчить характер, тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також характер ризиків, встановлених суддею при розгляді клопотання.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до судді не надійшло заяв щодо передачі обвинуваченого на поруки, тому суддя позбавлений можливості застосувати цей запобіжний захід. Крім того, у судовому засіданні стороною захисту не заявлялося клопотань про можливість внесення застави, у розмірі передбаченому для злочинів такої тяжкості.
Розглядаючи можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суддя приходить до наступного висновку.
Посилання прокурора у клопотанні на те, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків не знайшло свого підтвердження, адже до матеріалів справи захисником було надано копію договору купівлі-продажу, де вказано, що ОСОБА_6 (батько обвинуваченого) купив квартиру АДРЕСА_3 , в якій за клопотанням сторони захисту має бажання проживати обвинувачений. Батько з`явився у судове засідання.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, суддя, оцінюючи в сукупності всі встановлені суддею обставини, характер пояснень обвинуваченого, враховуючи особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який має фактичне місце проживання, офіційно не працевлаштований, наявності позитивної характеристики за місцем проходження військової служби, обвинувачений має стабільні соціальні зв`язки, раніше судимий, дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме, домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 15 год.00 хв. до 06 год. 00хв. наступного дня, строком до 08 листопада.2022 року включно.
Покласти додатково на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-повідомити письмово прокурора та суд про засоби зв`язку (номер телефону);
-з`являтися до прокурора, суду за першим викликом у встановлений час;
-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку;
-утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 12 вересня 2022 року о 15-45 годині.

Суддя ОСОБА_1