Справа №577/2790/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1174/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 серпня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки ризики, які були наявні при обранні на досудовому слідстві цього заходу, а саме визначені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, як то можливість переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується на даний час не зменшились і не перестали існувати. Про наявність наведених ризиків свідчить тяжкість інкримінованого підсудному злочину, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним, відсутність родини, близьких та соціальних зв`язків.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник просили обрати більш мякий запобіжний захід домашній арешт, посилаючись на необхідність вирішення особистих справ.

23 серпня 2022 року ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 . запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 20 жовтня 2022 року без визначення застави.

Не погодившись з ухвалою судді, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змініти йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Апелянт зазначав, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та не взяв до уваги подані ним доводи непричетності до цього злочину.

Вказував, що строною обвинувачення неправильно кваліфіковано даний злочин, на його думку повинно бути перевищення меж необхідної оборони, а його обвинувачують в умисному нанесенні тяжкіх тілесних ушкоджень.

Звертав увагу суду на те, що за весь час його покарання він жодного разу не порушив умовного терміну, який мав, нікому не виказував погроз жодному свідку, не ухилявся від суду та слідства, не виїжджав за межі Конотопа, має власне житло, де проживав до затримання та був неофіційно працевлаштований, за місцем мешкання характеризується добре, скарг від сусідів не мав.

Вважав, що клопотання прокурора повністю необґрунтоване, оскільки в наданій йому підозрі виникає багато сумнівів щодо її законності та обґрунтованості, а також є багато запитань до сторони обвинувачення тому, що всі надані прокурором докази повністю не досліджені.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та змініти йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення вимог скарги обвинуваченого заперечив, просив ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування якого було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, у нього відсутня родина та соціальні зв`язки, тому він може переховуватися від суду. Разом з тим, прокурор не довів існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, оскільки жодного доказу на підтвердження цього ризику строною обвинувачення не надано. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та не взяв до уваги подані ним доводи непричетності до цього злочину, то колегія суддів визнає їх необґрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять підтверджуючих даних.

Доводи апелянта про те, що строною обвинувачення неправильно кваліфіковано даний злочин, на його думку повинно бути перевищення меж необхідної оборони, а його обвинувачують в умисному нанесенні тяжкіх тілесних ушкоджень, то колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Твердження апелянта про те, що за весь час його покарання він жодного разу не порушив умовного терміну, який мав, нікому не виказував погроз жодному свідку, не ухилявся від суду та слідства, не виїжджав за межі Конотопа, має власне житло, де проживав до затримання та був неофіційно працевлаштований, за місцем мешкання характеризується добре, скарг від сусідів не мав, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони не підтверджують забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 серпня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну обвинуваченого ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4