ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/551/22

Провадження № 1-кп/568/44/22

11 липня 2022 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000047 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лука-Мовчанська Жмеринського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із початковою освітою, неодруженої, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, не депутата, відповідно до п.1 ч.1 ст.89 КК України не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
19 квітня 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в обідню пору доби ОСОБА_3 , проходячи біля ставу, що розташований між селами Зарічне та Козин Дубенського району Рівненської області, помітила ОСОБА_5 , який відповідав поруч із ставом. Підійшовши до нього, ОСОБА_3 побачила мобільний телефон, який лежав на землі, поруч з ОСОБА_5 та вирішила ним заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на особисте збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що її дії не будуть помічені власником майна та сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Samsung Galaxi SM-A022G DS», вартістю 2789,70 гривень. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та пояснила суду, що в середині квітня 2022 року, перебуваючи поруч із ставком біля с.Козин, вона побачила ОСОБА_5 , який відпочивав біля ставу. Проходячи повз, вона побачила мобільний телефон, який лежав біля ОСОБА_5 на землі. Вона вирішила викрасти вказаний мобільний телефон. Пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, в тому числі і власник телефону, вона забрала мобільний телефон та залишила місце події. В подальшому викрадений телефон, вона віддала працівникам поліції. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без його участі, зазначивши, що претензій майнового характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі так як повністю погодилася з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Покази обвинуваченої ОСОБА_3 , допитаної в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченої, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченої, матеріалів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому суд враховує, що обвинувачена вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також їй та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 відноситься до тяжких злочинів, обвинувачена на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст..89 КК України є несудимою.

Пом`якшуючою покарання обставиною згідно ст.66 КК України - є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України у кримінальному проваджені відсутні.
Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченої, з урахуванням її відношення до вчиненого, поведінки після вчинених правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції даної статті. Однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, а також особу обвинуваченої, суд приходить до висновку про можливість її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/118-22/4720-ТВ від 30.05.2022 року в розмірі 686,48 грн., які у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1, 2 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Samsung Galaxi SM-A022G DS», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити в користуванні останнього.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1