Справа № 304/631/18 Провадження № 1-в/304/39/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника персоналу органу пробації ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду,

В С Т А Н О В И В:

до Перечинського районного суду надійшло вказане подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 , яке остання мотивує тим, що 27 лютого 2020 року до Перечинського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшов вирок Перечинського районного суду від 13 грудня 2018 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 15 січня 2019 року та був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації. 27 лютого 2020 року Перечинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області рекомендованим листом ОСОБА_5 було направлено повідомлення про необхідність сплати вищезазначеного штрафу, про що повідомити сектор пробації. Відповідно до результату відстеження рекомендованого листа, такий 29 лютого 2020 року вручений члену сім`ї. Також, з метою встановлення сплати ОСОБА_5 штрафу, Перечинським РС був надісланий запит до Управління Державної казначейської служби України у Перечинському районі, яке, у свою чергу, відповіддю від 02 квітня 2020 року № 02-12/120 повідомило, що контроль за правленням надходжень бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21071100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» управлінням державної казначейської служби не ведеться. У зв`язку з тим, що станом на 03 квітня 2020 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу, до Перечинського районного суду було подане подання від 03 квітня 2020 року про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну штрафу на інший вид покарання. Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 у судові засідання не з`являвся, судом неодноразово були винесені ухвали про застосування приводу до засудженого, які не дали бажаного результату, в розшук суд засудженого не оголосив, оскільки розшук засудженої особи після постановлення вироку до повноважень суду кримінальним процесуальним законом не віднесений, тому ухвалою суду від 29 червня 2021 року подання сектору пробації повернуто для встановлення місця перебування засудженого. У подальшому, після отримання вищезазначеної ухвали суду, Ужгородським РС № 2 ОСОБА_5 неодноразово надсилались виклики по місцю проживання. Оскільки за викликом засуджений не з`являвся, інспектором сектору 06 жовтня 2021 року було відвідано місце його проживання, однак на час візиту вдома нікого не було. Надалі, 06 жовтня 2021 року було повторно відвідано адресу, вказану у вироку, та відібрано пояснення від бабусі засудженого ОСОБА_7 , яка повідомила, що її онук перебуває за межами Закарпатської області на заробітках, де саме їй не відомо. Також з відповіді ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 02 листопада 2021 року № 6626/106/25/3-2021 вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_5 виїхав на сезонні заробітки за межі країни, коли повернеться додому встановлено не було. З відповіді ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 06 травня 2022 року №2987/106/25/3-2022 вбачається, що ОСОБА_5 за вказаною адресою виявлено не було, зі слів його сестри Фонтош Христини, він виїхав та проживає в Мукачівському районі, його контактні дані невідомі. Відповідно до вимоги управління інформаційного забезпечення ГУНП в Закарпатській області від 13 травня 2022 року ОСОБА_5 після винесення Перечинським районним судом вироку від 13 грудня 2018 року, яким його засуджено до покарання у виді 850 грн штрафу, інших злочинів не вчиняв. Враховуючи вищевикладене та те, що підстав, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу не має, після засудження його до покарання у виді штрафу нові злочини не вчинив та строки давності виконання вказаного обвинувального вироку закінчились, тому відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, ч. 1 ст. 80 КК України просить подання задовольнити.

У судовому засіданні представник Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 подання підтримала та просила таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення даного подання не заперечила.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся у встановленому законом порядку, а відтак суд у порядку ч. 5 ст. 539 КПК України розглядає таке у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року угоду про примирення від 17 травня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 затверджено. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а. с. 96-98).

27 лютого 2020 року вказаний вирок Перечинським РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області прийнято до виконання і того ж дня засудженому ОСОБА_5 направлено повідомлення про сплату штрафу у місячний строк, про що повідомити уповноважений орган з питань пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу (а. ос. с. 6, 8).

Згідно статті 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є, зокрема, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.

Згідно частини 3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, спливу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання вироком суду законної сили.

Судом встановлено, що вирок Перечинського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 15 січня 2019 року (а. ос. с. 2-4).

За період з моменту ухвалення вироку по теперішній час ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався, що підтверджується вимогою Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУ НП в Закарпатській області від 12 травня 2022 року № 39/8/966-20 (а. ос. с. 35).

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходить з такого.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі (сплати штрафу), відповідно до частини 1 статті 389 КК України, є злочином.

Отже особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 КК України (ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі), матеріали подання не містять та суду не надано.

Наявність лише факту невиконання засудженим штрафу саме по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24 грудня 2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 15 січня 2019 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, ст. 369-372, 538 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

подання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн звільнити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України через закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1