Справа № 162/154/22
Провадження № 1-кп/162/53/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000062 від 30.01.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи затриманим відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 019256 від 30 січня 2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, знаходячись цього ж дня біля 15 год 30 хв у приймальному відділені КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» Любешівської селищної ради, що за адресою: вул. Незалежності, 3 смт. Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та розуміючи, що перед ним знаходяться поліцейський СРПП Любешівського ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_4 та інспектор СРПП Любешівського ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_7 , які згідно з розстановкою нарядів, затвердженою т.в.о. начальника Любешівського ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , перебували 30 січня 2022 року на чергуванні, з метою перешкоджання виконанню працівником правоохоронного органу - поліцейським СРПП Любешівського ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 своїх службових обов`язків, а саме здійснення супроводу під час проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у вказаному закладі охорони здоров`я для оформлення вчинених ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 (Дрібне хуліганство) та ч. 1 ст. 178 (Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді) Кодексу України про адміністративні правопорушення, умисно, правою ногою наніс чотири удари в ділянку стегнової частини лівої ноги поліцейському ОСОБА_4 , чим завдав останньому побоїв, які спричинили фізичний біль, однак не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив суду про обставини та мотиви, вчиненого ним кримінального правопорушення. Підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та вказав, що дійсно 30 січня 2022 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розбив скло в приміщенні Любешівської автостанції, внаслідок чого був затриманий працівниками поліції за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ч.1 ст.178 КУпАП. Після чого поліцейські доставили його до Любешівської лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, де він умисно завдав ногою чотири удари в ділянку стегнової частини лівої ноги поліцейському ОСОБА_4 розуміючи, що останній виконує свої службові повноваження.

Суд з`ясуваши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником - адвокатом ОСОБА_6 , не оспорюються, беручи до уваги думку прокурора та потерпілого, які кожен зокрема, не заперечили проти проведення скороченого судового розгляду, суд дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Разом з тим, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, в тому числі, щодо позбавлення права оскарження обставин в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачений ОСОБА_5 зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого ОСОБА_5 є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів в добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченим та підтримана захисником. До того ж, потерпілий ОСОБА_4 , також зазначив, що з обвинуваченим вони примирилися, претензій до обвинуваченого він не має та зауважив, що після інкримінованих подій жодного разу не бачив ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і кваліфікує його дії як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання, суд враховує, що злочин вчинений ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому та беручи до уваги характеризуючі дані вказаної особи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, у виді обмеження волі.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

До вказаних висновків, суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.

Хоча обвинуваченим і вчинено злочин, який відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади і одночасно проти здоров`я працівника правоохоронного органу, тобто наявний подвійний об`єкт посягання, однак дії вчиненні ОСОБА_5 , а саме побої, які не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому, є найлегшими у складовій об`єктивної сторони ч.2 ст. 345 КК України. Разом з тим, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, скарг щодо його неправомірної поведінки до селищної ради від жителів громади не надходило, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Також суд враховує, що посткримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Як вбачається з показань потерпілого, ОСОБА_5 при кожній зустрічі після події злочину, просив у нього вибачення за вчинені діяння, сплатив штраф за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, яке передувало інкримінованим подіям. Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 хоча і підтримав позицію прокурора щодо реальної міри покарання у виді обмеження волі, однак у своїх показаннях зазначив, що з обвинуваченим вони примирилися та не має жодних претензій до нього. Також не залишається поза увагою суду та обставина, що хоча обвинувачений і вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, однак добровільно пройшов лікування у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей».

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , суд вважає доцільним додатково покласти на останнього обов`язок, передбачений п.4 ч.3 ст.76 КК України, - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Відповідно до Закону України «Про пробацію» передбачено такий інструмент роботи із засудженими як пробаційні програми, які призначаються за рішенням суду особі, звільненій від відбування покарання з випробуванням та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити (програми психологічної корекції та програми соціальної адаптації, спрямовані на усунення негативних факторів, що впливали та можуть в подальшому впливати на поведінку правопорушника). З огляду на висновок судово-психіатричного експерта №36 від 18.02.2022 року, лист КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради №813/1-7 від 18.02.2022 року, на підставі наказу Міністерства юстиції України №1798/5 від 11.06.2018 року, суд визначає ОСОБА_5 пробаційну програму «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ВЖИВАННЯ ПСИХОАКТИВНИХ РЕЧОВИН».

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків суд вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01.02.2022 року до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01.02.2022 року на нагрудну бодікамеру з номерним позначенням 32, яка перебувала у володінні поліцейського СРПП Любешівського ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з механічними пошкодженнями та куртку чорного кольору, які тимчасово вилучені 30 січня 2022 року в затриманого ОСОБА_5 слід скасувати згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 349, 373, 374, 392-395КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ВЖИВАННЯ ПСИХОАКТИВНИХ РЕЧОВИН»..

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту - залишити без змін.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01.02.2022 року на нагрудну бодікамеру з номерним позначенням 32, яка перебувала у володінні поліцейського СРПП Любешівського ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з механічними пошкодженнями та куртку чорного кольору, які тимчасово вилучені 30 січня 2022 року в затриманого ОСОБА_5 скасувати.

Речові докази, а саме:

-нагрудну бодікамеру з номерним позначенням 32, яка перебуває в камері схову речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області повернути володільцю;

-мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з механічними пошкодженнями та куртку чорного кольору, які перебувають в камері схову речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом п одачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_9