Вирок

Іменем України

20.06.2022 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000539 від 27.10.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, (курсанта) солдата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

Сторона обвинувачення - прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Згідно з оголошеним прокурором публічним обвинувачем в судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000539 від 27.10.2021 року, солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, проходячи військову службу курсантом 21 навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язкiв вiйськової служби та з мотивів небажання переносити труднощі Військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 04.10.2021 року не з`явився з відпустки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та по час звернення до прравоохоронного органу , обов`язки вiйськової служби не виконує, чим вчинив дезертирство нез`явлення з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крiм воєнного стану.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокурором кваліфіковані як нез`явлення з відпустки з метою ухилення від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, з чим суд погоджується.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надавши пояснення які у повній мірі узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Крім цього пояснив, що під час відпустки необхідно було здійснювати догляд за мамою, яка хворіла. Змушений був влаштуватися на роботу, оскільки необхідно було забезпечувати життєдіяльність. За той час звертався у військову частину у Кривому Розі щоб його прийняли на службу, однак йому відмовили вказавши, що це можливо тільки після звільнення з академії.

Про вчинене щоро шкодує, розкаюється та просить суд суворо не карати його, не позбавляти волі , а призначити штраф, який він сплатить на рахунок Збройних сил України. Просить суд врахувати, що за військовою спеціальністю він є стрілець - зенітник ПЗРК і у випадку призначення судом штрафу, який він сплатить, буде призваний у військову частину та піде боронити державу України від рашистів.

Відтак, фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті, крім повного визнання обвинуваченим, перевірені судом безпосередньо в результаті його допиту в судовому засіданні, тобто перевірені з дотриманням вимог ст. 23 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні з показами обвинуваченого погодився та запропонував суду провести судове слідство з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого обвинувачений не заперечував.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого, який визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутність заперечень щодо допустимості та належності зібраних доказів, вважає за доцільне не досліджувати фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті та які визнаються сторонами, а судове слідство обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням процесуальних документів і документів, що характеризують особу останнього.

Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених процесуальних матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено той факт, що будучи військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.09.2021 № 231 солдат ОСОБА_3 вибув у літню канікулярну відпустку на 30 календарних днів з 05.09.2021 по 04.10.2021. 04 жовтня 2021 близько 10 год. 00 хв. під час проведення перевірки наявності особового складу у гуртожитку № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) виявлено відсутність на службі солдата ОСОБА_3 . 16.12.2021 солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові (вул. М. Кривоноса 6, м. Львів). Отже прокурором доведено, а підсудним не заперечується та винається, що у період з 04.10.2021 до 16.12.2021 солдат ОСОБА_3 проводив службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем фактичного проживання у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд погоджується, що кваліфікація інкримінованих у вину ОСОБА_3 дії, як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, є правильною.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання для ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що ОСОБА_3 щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить суд надати йому можливість сплатити штраф та підтримати Збройні сили України Також переконує суд, що його віськова спецівальність на даний час є досить необхідною в Збройних силах, а він бажає іти воювати з агресором.

Запевняє що про сплату штрафу та свій призив у Збройні сили повідомить суд найближчим часом.

При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, самостійне прибуття до військового органу після оголошення мобілізації та обєктивні наміри брати участь у знищенні ворога - російських окупантів.

Обставин, які б обтяжували вину та покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено, не наведено таких і прокурором в судовому засіданні.

Відтак, зважаючи на особу обвинуваченого, положення ст. 69 - 1 КК України, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю служби характеризується посередньо, перебував в умовах збігу тяжких особистих та життєвих обставин, має намір поповнити Збройні сили України та захищати її кордони, враховуючи наявність військової спеціальності та санкцію ст. 408 ч. 4 КК України, суд вважає, що до підсудного слід застосувати ст. 69 КК України та призначити більш мяке покарання ніж передбачене законом за інкримінований злочин, а саме у вигляді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд враховує загальні засади призначення покарання, що визначаютьлся ст.50 КК України згідно з якою, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального праволпорушення (проступку) і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Судові витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 373 - 375 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 69 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (пятдесят одну тисячу) грн. 00 коп.

Грошові кошти штраф в сумі 51000 (пятдесят одну тисячу) грн. 00 коп. перерахувати на р/р № UA 0992708, отримувач Національний банк України для ЗСУ, код отримувача: 00032106, Банк отримувача: Національний Банк України, код банку отримувача 300001, призначення платежу: Допомога на матеріально технічне забезпечення Збройних Сил України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 22 липня 2022 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.
Суддя ОСОБА_6