І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2022 року м. Ужгород
Відповідно до відомостей реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.05.2018 між департаментом міського господарства та ОСОБА_5 укладеного договір купівлі-продажу вказаної котельні №801, та 29.05.2018 за вказаною особою зареєстровано право приватної власності на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна від 29.05.2018. Через два дні, тобто 31.05.2018, ОСОБА_5 відчужила котельню на користь ОСОБА_6 .
Виходом на об`єкт встановлено, що такий в цілому перебуває в незадовільному стані, та крім встановлення нових метало пластикових вікон жодних інших видимих робіт з поліпшення майна не проводилось.
18.01.2019 рішенням Ужгородської міської ради за №1404 надано дозвіл Департаменту міського господарства на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою реєстрацією комунальної власності площею 0,1549 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови по АДРЕСА_1 .
18.04.2019 рішенням Ужгородської міської ради за №1513 надано дозвіл Департаменту міського господарства на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою реєстрацією комунальної власності площею 0,0232 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови по вулиці Тиводара Легоцького, 9 «а» в м. Ужгороді зі зміною цільового призначення.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та додав, що при написанні прохальної частини клопотання допущена описка , а саме не зазначено такого способу арешту майна як відчуженння хоча в мотивувальній частині клопотання прокурор звертає на це увагу, просив задовольнити клопотання, з підстав, зазначених у такому та накласти арешт у виді заборони відчужувати, використовувати та розпоряджатись на зазначене у клопотанні нерухоме майно .
ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Керуючись ст.ст. 167-169, 170-173, 309 КПК України , слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1