Справа № 126/1722/21
Провадження №11-кп/801/1031/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000232 від 05.07.2021,
за апеляційною скаргою прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 06.09.2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 05.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області,

встановив:

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про призначення обвинувального акту до судового розгляду та складення досудової доповіді. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 05.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, вирішено повернути прокурору Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області.
В поданій апеляційній скарзі прокурор Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 просить ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 06.09.2022 року скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що повернення обвинувального акта прокурору є правом, а не обов`язком суду, для його повернення не може бути підставою будь-яка формальна його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має право перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду. Сторона обвинувачення вважає, що зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.291 КПК України, та містить всі його складові, і суперечності у даті затвердження обвинувального акта є технічною помилкою, враховуючи те, що на другому аркуші обвинувального акта також є дата його затвердження 30.07.2022.

В підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор пояснив, що відмінність дат зазначених в обвинувальному акті є технічною помилкою. Вказане не впливає на виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення та не можуть негативно впливати на розуміння обвинуваченим сутті висунутого обвинувачення та забезпечення якісного та повного його захисту. Прокурор звернула увагу суду на те, що у підготовчому судовому засіданні 06.09.2022, ні обвинувачений, ні його захисник не оспорювали жодних обставин вчинення правопорушення, не подавали карг про порушення прав обвинуваченого, не заявляли клопотань про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України та його повернення прокурору.

Також прокурор вважає незрозумілим посилання суду на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування №0000232 даних про вручення ОСОБА_8 підозри у скоєному ним кримінальному правопорушенні, оскільки КПК України не надає визначення процесуальної дії, тож не зрозуміло, які саме дії слід включати у відповідний блок реєстру, який складається слідчим, прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

За таких обставин сторона обвинувачення вважає, що повернення обвинувального акта без вагомих підстав значно збільшує строки розгляду кримінального провадження, що призведе до ускладнення судового розгляду в подальшому, оскільки як обвинувачений, так і свідки можуть забути деталі подій, про які вони давали показання, можуть виникнути труднощі з викликом учасників судового процесу до суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Потерпіла, обвинувачений та його захисник були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду за апеляційною скаргою прокурора, проте в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини свого неприбуття суд не повідомили.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Прокурор не заперечував за таких підстав проти судового розгляду у відсутність потерпілої, обвинуваченого та його захисника, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України КПК України судовий розгляд відбувся у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, при ухваленні оскаржуваного судового рішення зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано повністю.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та з оскаржуваного судового рішення, постановляючи ухвалу від 06.09.2022, суд першої інстанції виходив з того, що в обвинувальному акті наданому суду на аркуші №2 та №3 містяться дати складання та затвердження обвинувального акту, при цьому на аркуші №2 вказана дата затвердження прокурором Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 29.07.2021 року, яка крім того має виправлення, зокрема креслення у зазначенні місяця, а на аркуші №3 направленого до суду обвинувального акту, дата затвердження прокурором обвинувального акту вказано 30.07.2021 року.
З долученого в якості додатку до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування №0000232, складеного за підписом слідчого ОСОБА_9 , що в останньому не відображено всіх вчинених процесуальних дій, зокрема відсутні дані про вручення ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тоді як підозра являється саме підставою для складення обвинувального акту.
Також не зрозумілим було для суду є пункт 2. розділу першого реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема "протокол ОМП с. Попова Гребля, вул. Борівка, 59, дата проведення 31.05.2021 року, час проведення 10.05-10.50", оскільки згідно п.1 вказаного реєстру відомості про вчинення правопорушення було внесено до ЄРДР 05.07.2021 року, і взагалі не зрозуміло яке відношення до даного кримінального правопорушення має вказаний протокол.
Вказані порушення прокурором вимог КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акта, суд вважав такими, що призводять до порушення права особи на захист, що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду.
Водночас, суд першої інстанції звернув увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акта та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Статтею 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором не виконані належним чином. З таким висновком місцевого суду також погоджується і апеляційний суд.

Зокрема, зазначеною нормою закону визначено вимоги, до певних реквізитів та частин обвинувального акту. Стаття 291 КПК України вказує, що обвинувальний акт має містити також дату та місце його складання та затвердження.

Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вбачається, що обвинувальний акт складено 30.07.2021, однак як для суду першої інстанції, так і для апеляційного суду є незрозумілим дата його затвердження прокурором Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 , оскільки він містить дві дати затвердження, зокрема, на першій сторінці обвинувального акта в графі «Затверджую» прокурором власноручно ручкою з чорнилом синього кольору зазначено дату затвердження 29.06.2021 та засвідчено своїм підписом (а.к.п.2), де 06 місяць виправлено на 07 місяць ручкою з чорнилом чорного кольору, а на другому аркуші зазначено дату ручкою з чорнилом синього кольору - 30.07.2021(а.к.п. 3). Вказане також свідчить про те, що обвинувальний акт було затверджено до його складання.

Обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ досудового слідства, у якому дається офіційна оцінка дій підозрюваного, який з моменту затвердження обвинувального акта та передачі його до суду отримує статус обвинуваченого, а тому неправильне зазначення, внесення виправлень до дати його затвердження є неприпустимим.

Доводи апелянта про те, що дане зазначення є опискою, не є слушним, так як воно не носить редакційний характер, оскільки на стадії судового розгляду неможливо буде здійснити виправлення неправильно зазначеної дати затвердження обвинувального акта.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що в долученому в якості додатку до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування №0000232, складеного за підписом слідчого ОСОБА_9 не відображено всіх вчинених процесуальних дій, зокрема відсутні дані про вручення ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тоді як підозра являється саме підставою для складення обвинувального акту.

Також в пункті 2. Розділу першого реєстру матеріалів досудового розслідування вказано "Протокол ОМП с. Попова Гребля, вул. Борівка, 59, дата проведення 31.05.2021 року, час проведення 10.05-10.50", проте відповідно п.1 вказаного реєстру відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до ЄРДР 05.07.2021 року. Таким чином є не зрозумілим, чи взагалі вказаний протокол має відношення до даного кримінального правопорушення щодо ОСОБА_8 .

Так, у п.2 ч.2 ст.109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. І ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією. Більшість порушень зустрічається саме у складанні реєстру матеріалів досудового слідства, де слідчий не зазначає або зазначає не в повному обсязі про прийняті процесуальні рішення, номера й дати проваджень, осіб, які приймали рішення тощо.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає правильними посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що за змістом ст.ст.314-317 КПК України у підготовчому судовому засіданні судом не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт, відомості про який внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 05.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не відповідає нормам 291 КПК України, що призводить до порушення права особи на захист, у зв`язку з чим наявні перешкоди для призначення його до розгляду.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду переконана, що доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають достатніх обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки встановлено, що дане рішення є цілком законним та достатньо обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 06.09.2022 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4