Справа №760/7919/22 1-кп/760/2199/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в у порядку, передбаченому статями 314, 315, 316 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 21.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Історія провадження
04 липня 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва з Солом`янської окружної прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 21.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

04 липня 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

2. Позиції учасників судового провадження та заявлені клопотання
Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду і викликати в судове засідання учасників процесу та свідків згідно реєстру, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає, розгляд справи повинен здійснюватися у відкритому судовому засіданні.

Захисник та обвинувачений заперечили проти призначення справи до розгляду, оскільки вважали таке призначення передчасним.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні було заявлено ряд клопотань, а саме:

-прокурором було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави;

-захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду підготовчого судового засідання у його відсутність.

Прокурор не заперечував проти розгляду підготовчого судового засідання у відсутність потерпілого.

Захисник заперечив проти розгляду підготовчого засідання у відсутність потерпілого, зазначив, що не відомо, чи це дійсно його воля, не підтверджені його повноваження, не зрозуміло чи підтримує це потерпілий. Обвинувачений підтримав захисника.

Враховуючи вимоги ст. 325 КПК України, відповідно до якої, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе у відсутність представника потерпілого провести підготовче судове засідання.

Інших клопотань від учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів не надходило.

Щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у виді застави.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 KПК під час підготовчого провадження суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Копію даного клопотання обвинувачений та захист отримали, що ними не заперечувалося у судовому засіданні. Судом вказане клопотання розглянуто у відповідності до вимог статті 184 КПК.

Прокурор вважає, що наявні та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки відсутні сталі соціальні зв`язки на території м. Києва, що в сукупності з метою уникнути можливого кримінального покарання, у разі доведеності вини, може призвести до ухилення від суду, може продовжувати вчиняти правопорушення, оскільки обвинувачений не має джерела доходів, в також останній вчиняв аналогічні кримінальні правопорушення.

Захисник вважає, що клопотання є необґрунтованим та немотивованим, а тому просить відмовити у задоволенні останнього. Зазначає, що запобіжний захід відносно обвинуваченого вже обрано слідчим суддею, відповідна сума застави внесена на депозитний рахунок. Ризики є формальними, абстрактними, не обґрунтованими. Клопотання має загальні фрази, конкретики немає. Клопотання не містить додатків.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора суд дійшов таких висновків.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

З положень ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України слідує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 2 ст. 26 КПК).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

У даному провадженні зв`язок обвинуваченого ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу та продовження дії обов`язків.
Суд також зазначає, що кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що строк дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд має встановити існування ризиків його неправомірної процесуальної поведінки та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 30 днів. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21 травня 2022 року 15.20 год. Визначено розмір застави в розмірі 50000 грн. Роз`яснено, що в разі внесення застави на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їхнім викликом, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено до 22.07.2022 р. включно.

Як убачається, відповідна суми застави була внесена на депозитний рахунок, а ОСОБА_4 звільнено з-під варти, щодо нього почали діяти обов`язки, встановлені судом, тобто він є особою щодо якої застосовано запобіжний захід у виді застави, із застосуванням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді від 24 травня 2022 року.

Вирішуючи клопотання прокурора, суду належить перевірити чи підтверджується існування ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні.

Так, на думку суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Щодо ризику продовження вчинення правопорушень, то суд вважає, що вказаний ризик також обґрунтований, з урахуванням того, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Проте, у даному випадку, суд погоджується із захистом, що повторне обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 НМДХ для працездатних осіб порушить права обвинуваченого, оскільки така застава останнім вже внесена.

А тому, суд вважає, в цій частині, клопотання прокурора задовольнити частково та вирішити питання про продовження дії процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого.

Крім того, враховуючи зловживання в судовому засіданні як з боку прокурора, так й з боку захисту щодо процесуальної суперечки в частині визначення термінів «продовження» та «обрання» запобіжного заходу, а також можливості суду обрати/продовжити запобіжний захід в підготовчому судовому засіданні, то суд, в даному випадку, керується висновками, що викладені у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 09 грудня 2020 року у справі № 635/108/19, згідно яких ВС зазначив, у диспозиціях статей 177,178, 194, 196, 199 КПК терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. При цьому обрання є первинною стадією під час застосування запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинною, що наступає за певних умов, до закінчення дії попередньої ухвали.

Щодо повернення обвинувального акта
У клопотанні про повернення обвинувального акта захисник обвинуваченого просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернути прокурору. Письмове клопотання суду не надане. Усне клопотання обґрунтоване тим, що останній містить недоліки, що перешкоджають призначенню справи до розгляду, а саме є питання щодо кваліфікації, оскільки на досудовому розслідуванні прокурором була змінена кваліфікація діянь, проте, вказане відбулося у незаконний спосіб, оскільки прокурор не мав права цього робити, оскільки це не передбачено на етапі досудового розслідування, а можливе лише під час судового розсліду. Також, не внесені відповідні дані до ЕРДР, оскільки він не відображає проведення усіх процесуальних дій.

Обвинувачений підтримав захисника.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечував, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає КПК.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт, який надійшов на розгляд до суду, складено і підписано слідчим та затверджено прокурором, до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, зокрема, розписки про отримання підозрюваними копій обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Також він містить усі відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідних статей КК та формулювання обвинувачення.

Суд підкреслює, що в п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, з урахуванням функціонального аналізу положень ст. 291, 314 КПК, для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.

Так, твердження захисника про те, що прокурор змінював неправомірно кваліфікацію, не можуть бути прийняті судом до уваги на цій стадії. Тим більше, прокурор є самостійним процесуальним суб`єктом на рішення якого суд впливати не може.

Що стосується відсутності відомостей у ЄРДР, то такі суд взагалі позбавлений перевірити, оскільки на розгляді у суду перебуває лише обвинувальний акт. Крім того, захисником жодним чином не обґрунтовано, яким чином це перешкоджає призначенню обвинувального акта до розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас, обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам статей 109 та 291 КПК України, оскільки містить в собі відомості, які повинен містити обвинувальний акт. Недоліки, які містяться в обвинувальному акті, прокурором та судом можуть бути усунені під час судового розгляду обвинувального акту.

А тому, з огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України, та підстав для повернення обвинувального акта прокурору, які зазначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку про те, що вказані стороною захисту в її клопотанні обставини та доводи не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.

Загальні висновки суду
З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначив дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясував, можливість проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні;

3) з`ясував питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглянув клопотання сторін кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Кримінальне провадження підсудне Солом`янському районному суду м. Києва відповідно до статей 32-33 КПК.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Обвинувальний акт, реєстр матеріалів були вручені обвинуваченому, що ним не заперечувалося в судовому засіданні.

Під час проведення підготовчого судового засідання також встановлено, що угода про визнання винуватості у порядку статей 468, 469, 470, 472-475 КПК України до суду не надходила.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників судового провадження про розгляд справи у закритому судовому засіданні не надходило.

У підготовчому судовому засіданні визначено осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Вирішення інших клопотань учасників справи
Крім того, з метою оптимізації робочого часу, керуючись принципом процесуальної економії, судом на обговорення було поставлено питання щодо наявності у сторін інших клопотань та заяв.

Сторона обвинувачення зазначили про відсутність таких.

Захисник зазначив, що він має ще клопотання, однак не бажає їх заявляти, оскільки суд спочатку має вирішити заявлені клопотання, а вже потім перейти до вирішення інших клопотань, якщо такі будуть заявлені.

Згідно статті 3 КПК, головуючий це суддя, який розглядає справу одноособово.

У відповідності до вимог ст. 321 КПК головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України).

При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, зважаючи, що сторона захисту не бажала заявляти інші клопотання виключно через власне небажання, хоча суд сприяв сторонам у використанні ними своїх прав, суд вважає, що захист добровільно, на власний розсуд, відмовився скористатися своїм правом на звернення до суду із клопотаннями.

Строки призначення справи
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 316 КПК України передбачений граничний строк для призначення судового розгляду, зокрема, судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року на два місяці, до 12 травня 2022 року, а саме:

- прибувати до суду за кожним викликом,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання,

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, які входять до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Обвинуваченому, письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання, застава звертається в дохід держави та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001123 від 21.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться 19 липня 2022 року о 10 год. 00 хв.

Кримінальне провадження розглядати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому, захисту, прокурору.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 15.07.2022 року.

Суддя ОСОБА_1