Справа № 333/3772/21
Провадження № 1-кп/333/204/22
ВИРОК

Іменем України
13 липня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000296, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Таврія, Веселівського району, Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
07.05.2007 року Василівський районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
04.02.2009 року Василівський районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 06.05.2009 року вирок скасовано, справу направлено на новий розгляд. 03.12.2009 року засуджений Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 24.12.2012 року за відбуттям строку покарання;
25.11.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки
- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 309 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
29 березня 2021 року, у денний час доби, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, знаходячись вздовж дороги неподалік буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з особистих мотивів, з метою задоволення особистих потреб, незаконно придбав, шляхом привласнення знайдений зіп-пакет з порошкоподібною речовиною блакитного кольору невідомого походження, де о 09 год. 28 хв. того ж дня, був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Перемоги, буд. № 49, які у період з 13 год. 08 хв. по 13 год. 30 хв. 29 березня 2021 року вилучили у нього вищевказаний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною блакитного кольору невідомого походження, яка згідно із висновком експерта № СЕ-19/108-21/4070 НЗПРАП від 01 квітня 2021 року містить у складі кристалічної речовини світло-блакитного кольору особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-1-он), маса якої склала 0,2420 г (в перерахунку на основу). Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року РVР віднесений до психотропної речовини, обіг якої заборонено (Таблиця ІІ, Список № 1), яку ОСОБА_3 , зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Кримінальний кодекс України, частина 1 стаття 309: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відтак, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
3.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та надав показання про те, що наприкінці березня 2021 року, у денний час доби, його було зупинено працівниками поліції поблизу одного із будинків, розташованих по вул. 40 років Перемоги в м. Запоріжжі, яким він добровільно видав зіп-пакет, що був при ньому, в середині якого знаходилася психотропна речовина. Дану психотропну речовину він придбав для власного вживання того ж дня, шляхом знаходження закладки. У скоєному щиро кається.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та проведених у кримінальному провадженні судових експертиз.
4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
5. Мотиви призначення покарання.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнаючи себе винуватим у скоєному злочині, каявся, просив його суворо не карати та не позбавляти волі.
За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно зі ст. 65 КК України враховує межі, установлені санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Санкцією частини 1 статті 309 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. За ступенем тяжкості вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у повному визнанні винуватості; особу винного, який раніше судимий, має середню освіту, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом враховується наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин.
За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді обмеження волі, та застосувати статтю 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. При цьому, з урахуванням всіх вищенаведених обставин суд вважає за доцільне встановити тривалість іспитового строку в нижчих межах ч. 4 ст. 75 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.
6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання заявлено не було.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової хімічної експертизи.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000296 для проведення судової хімічної експертизи № СЕ-19/108-21/4070-НЗПРАП від 01.04.2021 року, в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази по справі:
-спец пакет № 5373595, в якій упаковано зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, маса якої склала 0,2420 г (в перерахунку на основу), що знаходиться на зберіганні у камері зберіганні речових доказів Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити;
-СD-R диск з відео файлами проведення огляду місця події від 29.03.2021 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1