ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1387/22 Справа № 201/6155/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК КК України,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 04 червня 2022 року включно, й визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620,00 грн.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватими, особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, та який, за відсутності застосованого до нього запобіжного заходу, вдався до переховування від суду, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що свідчить про відсутність підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути судове рішення й змінити запобіжний захід на більш м"який. У своїй скарзі апелянт звертає увагу на те, що перебував на реабілітації пів року та проходив лікування, у зв`язку з його захворюванням на ВІЛ, та не з"являвся до суду з поважних причин. При цьому, зазначає, що у зв`язку з тим, що почалась війна, у нього була відсутня можливість про надання суду відповідної довідки, яка б підтвердила місце його знаходження у цій соціальній організації, тому ризик його переховування від суду є необґрунтованим.

З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх обов`язкову участь в судовому заіданні, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає таке.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 26.03.2021 щодо ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
06 квітня 2022 року судом було розглянуто клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування саме такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду й недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватими, особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів. За таких умов суд вірно встановив, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, є такими, що об`єктивно існують, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 й належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики у провадженні, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було вірно обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, вирішуючи питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4