ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1330/22 Номер провадження 11-кп/814/2074/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції
представника ДУ «Божковська виправна колонія №16» ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено заяву засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) 21.05.2018 року Білозерським районним судом Херсонської області за ст.185 ч. 1 КК України на 80 годин громадських робіт,

2) 18.04.2019 року Білозерським районним судом Херсонської області за ст.389 ч. 2 КК України на 4 місяці 5 днів арешту (звільнений по відбуттю покарання 24.10.2019 року),

по даній справі засуджений 15.05.2020 року Білозерським районним судом Херсонської області за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі,

та звільнено умовно-достроково на 02 місяці 23 дні від відбування основного покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15.05.2020 року.

Згідно ухвали суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду зі заявою про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Задовольняючи заяву засудженого, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_7 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини основного покарання.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про задоволення подання установи про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування наведених вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що за час відбування покарання ОСОБА_7 заохочувався лише 1 раз, до праці засуджений почав залучатися лише з березня 2022 року, тому поведінка засудженого не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку та те, що останній довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, представника ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», який підтримав позицію засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , не відповідає фактичним обставинам провадження та суперечить наявним матеріалам особової справи.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої суду особової справи, ОСОБА_7 згідно вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 15.05.2020 року засуджений за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_7 відбув Ѕ строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої суду особової справи, а саме відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 за період відбування у ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» покарання мав лише 1 заохочення.

Відповідно до наявної характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.09.2020 року.

З 09.10.2020 року перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 20.12.2020 року відбуває покарання в державній установі «Бердянська виправна колонія (№77)», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 14.01.2022 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

Працевлаштований на виробничій зоні, де працює до даного часу. До праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу.

В теперішній час характеризується позитивно. Дотримується виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 1 раз. Стягнення не накладалися.

Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи. Здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Разом з цим, суд першої інстанції в повній мірі не врахував, що згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 до праці почав залучатися лише з березня 2022 року, що підтверджується довідкою з бухгалтерії установи.

Окрім цього, рішенням комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.

Вказані факти як окремо кожний так і в сукупності свідчать про нестабільну поведінку засудженого і не дають підстав прийти до висновку, що він довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Сам по собі факт відбуття певного строку покарання, не є виключною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, ураховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність, поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання, в тому числі під час перебування під вартою, неможливо прийти до висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, вказане лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці засудженого ОСОБА_7 .

Натомість, на думку колегії суддів, доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 ґрунтуються на матеріалах особової справи та об`єктивно підтверджені.

Вищевикладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 належним чином не довів свого виправлення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не надав оцінку та не взяв до уваги тому, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд помилково дійшов висновку про достатність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, внаслідок чого ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційною інстанцією, якою в задоволенні подання установи відбування покарання слід відмовити.

Відповідно апеляційна скарга прокурора про скасування ухвали суду з наведених в ній мотивів підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4