Провадження № 1-кс/947/5939/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2022 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб маючи на меті особисте збагачення шляхом заволодіння об`єктами нерухомого майна для їх подальшого відчуження добросовісним покупцям, до числа таких об`єктів нерухомого майна може належати і квартира АДРЕСА_1 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 27.01.2022 року приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, від 27.01.2022 року зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за громадянкою ОСОБА_6 . Як вже було вище зазначено підставою для реєстрації став договір купівлі-продажу посвідчений самою ОСОБА_5 , та згідно змісту договору вбачається, що продавцем вказаної квартири виступав громадянин ОСОБА_7 , якому вказана квартира належала на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства ОМР, від 14.11.2003 року, зареєстрованим за №8-27565, зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РЕО» в книзі №22 пр на сторінці № 28, за № 988.

У зв`язку з наявністю такого запису в договорі слідчим було надано запит в порядку ст. 40 КПК України, до КП «БТІ» ОМР (правонаступник КП «ОМБТІ та РЕО») щодо наявності відповідного запису №988 в книзі №22пр на сторінці №28, на що надано відповідь про відсутність зазначеного запису. Так само до КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР надано запит, щодо видачі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.11.2003 року, які так само у своїй відповіді зазначили про відсутність даних про видачу вказаного свідоцтва.

Вказані обставини, можуть свідчити про факт підробки офіційних документів та імовірно у даному випадку має місце заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 , за допомогою використання завідомо підроблених офіційних документів, адже ОСОБА_7 підтвердив свої повноваження власника нерухомого майна за допомогою свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.11.2003 року, яке у дійсності не видавалося.

Аналізуючи вказані факти слідчий прийшов до висновку, що на даний момент є доцільним накласти арешт на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 100, тобто на квартиру АДРЕСА_1 , адже колишній власник набув право власності на неї незаконним шляхом.

Згідно інформаційної довідки №301423468 від 20.05.2022 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка набула право власності на підставі на підставі договору купівлі-продажу, від 27.01.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 .

Аналізуючи вказані факти слідчий прийшов до висновку, що на даний момент є доцільним накласти арешт на вказану у клопотанні квартиру з метою забезпечення недопущення її відчуження, адже вона ймовірно є об`єктом кримінально-протиправних дій.

З урахуванням викладеного, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий, прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, проте слідчий просив розглянути клопотання у відсутність учасників кримінального провадження, про що подав відповідну заяву.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 301423468 від 20.05.2022 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

Вказана квартира може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що зазначеною у клопотанні квартирою могли заволодіти кримінально-протиправним шляхом, відповідно до чого вона є предметом злочину та може зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення недопущення її відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження предмету злочину з метою недопущення його відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, перетворення, передачу та проведення будь-яких дій на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), власником якої згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 301423468 від 20.05.2022 року є ОСОБА_6 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1