Дата документу 25.07.2022 Справа № 336/2404/2022
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1092/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/2404/2022Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Руставі Республіки Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів до 23.08.2022 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Свої вимоги мотивував тим, що він одружений, має дитину 2015 року народження. На момент затримання він тимчасово проживав окремо від сім?ї, оскільки доглядав за матір`ю пенсійного віку, яка є особою з інвалідністю 3 групи, а тому потребує догляду. Прокурор у своєму клопотанні безпідставно послався на його судимості, оскільки вони є погашеними. Висунуте йому обвинувачення є необґрунтованим та його дії невірно кваліфіковані. Ризики, на які послався прокурор, є необґрунтованими та нічим не підтверджені. Чинити тиск на потерпілу та свідків, а також переховуватися від суду він не має наміру, раніше ніколи не перебував у розшуку, завжди виконував покладені на нього обов`язки, давав правдиві покази, а в умовах воєнного стану його ухилення від суду взагалі є неможливим. Кримінальне провадження щодо нього тривалий час не розглядається через активні бойові дії, проте він продовжує утримуватися під вартою. Крім того, стан його здоров`я значно погіршився, через що він перебуває на стаціонарному лікуванні в медичній частині слідчого ізолятора.

Прокурор та обвинувачений були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про здійснення апеляційного розгляду за їх участю не подавали, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК кримінального правопорушення.

У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану розпорядженням голови Верховного Суду від 10.05.2022 року територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено за Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, судом правильно встановлено, що воно є доцільним, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. У даній справі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час іспитового строку, встановленого йому вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.07.2021 року, а також у той час, коли щодо нього в провадженні суду перебувало інше кримінальне провадження, по якому він обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК.

Крім того, встановлено, що у іншому кримінальному провадженні, де ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК, до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та 06.01.2022 року він був звільнений під заставу. Між тим у даній справі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який мав місце 10.01.2022 року, тобто через 4 дні від дня його звільнення під заставу по іншому кримінальному провадженню.

Також з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, а відтак не має постійного законного джерела доходу.

Зазначені у сукупності обставини давали суду більш ніж достатні підстави вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі зазначеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає і є співмірним тяжкості і характеру кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються.
При цьому суд першої інстанції правильно визначився з тим, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
З огляду на зазначене, твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Твердження апелянта щодо відсутності доказів існування ризику переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу і свідків, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки заявлені ризики районним судом встановлені не були.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Крім того, із долученої обвинуваченим довідки Кропивницької міської медичної частини №14 вбачається, що ОСОБА_7 отримує необхідне лікування та на даний час стан його здоров`я є стабільним.

Обставини, на які посилався в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Що стосується доводів обвинуваченого про необґрунтованість висунутого йому обвинувачення та неправильність кваліфікації його дій, то вони не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду на даній стадії провадження, оскільки питання обґрунтованості висунутого обвинувачення може бути вирішено виключно при ухваленні судом першої інстанції відповідного процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За наведених обставин колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4