Справа № 509/6011/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002137 від 15.10.2018 р., з обвинувальним актом, яким:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 23.05.2016 Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років 1 місяць.

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.03.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовжений ухвалою суду від 17 травня 2022 року.
ОСОБА_4 обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданню прокурором заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту.

Клопотанням зазначено, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду справи встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати необхідним продовжити дію запобіжного заходу, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час судового розгляду справи, а саме: п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, так як офіційно не працевлаштований, немає постійного місця проживання на території Одеської області, раніше засуджений судом до реальних строків позбавлення волі за особливо тяжкий насильницький злочин; п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України: може незаконно впливати на потерпілу та свідків, так як обвинувачений ОСОБА_4 знає їх, а вину в інкримінованому йому злочині фактично не визнав; п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України: може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, та для можливого відвернення покарання, може вчинити новий злочин для приховування попереднього, а також продовжити займатися злочинною діяльністю, так як у нього немає постійного джерела доходів, а також він має не зняту судимість за вчинення умисного насильницького особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачений та захисник проти його задоволення не заперечували.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає клопотання прокурора про продовження дії відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Ч.1 Статті 194 передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ч.2 Статті 194 зазначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді відповідних клопотань, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalov. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції наявні на час розгляду клопотання в кримінальному наявні зазначені у клопотанні прокурора ризики, тому суд вважає за необхідне продовжити дію відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Клопотання прокурора, про продовження дії запобіжного заходу, задовольнити.
Продовжити дію, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 20.00 години до 06.00 години наступної доби, за адресою, АДРЕСА_3 , на строк 60 днів, до 09.09.2022 р.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 20:00 години до 06:00 години наступної доби.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14.07.2022 р. о 09.10 год.
Суддя: ОСОБА_1