Провадження №1-кп/761/2093/2022
В провадженні колегії суддів Шевченківського районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_3 , суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.2 ст.260, ч.2 ст.333 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_13 , у порядку визначеному ст. 201 КПК України, звернувся до суду із клопотанням про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом, посилаючись на те, що останній дотримувався всіх вимог раніше обраного запобіжного заходу, неодноразово, з дозволу суду, короткостроково відлучався з місця домашнього арешту у тому числі для планування військових операцій в зоні ведення бойових дій за участі ГУР МО України та під час цих відлучок жодним чином не порушував умови запобіжного заходу, а також 22.06.2022 року підписав контракт добровольця територіальної оборони.
При цьому у клопотанні захисник ОСОБА_13 зазначав, що Головне управління розвідки МО України неодноразово направляло на адресу суду листи, у яких висловлювалась необхідність у задіянні ОСОБА_2 у військових операціях по обороні України.
У зв`язку з чим авдокат ОСОБА_13 просив змінити запобіжний захід для ОСОБА_2 з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання для виконання військових операцій на захист суверенітету України або звільнити ОСОБА_2 на поруки.
Прокурори ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проти задоволення клопотання захисника заперечували, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким запропонований захисником запобіжний захід не зможе.
Оцінивши вищенаведені доводи, колегія суддів прийняла рішення яким відмовила у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_13 про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, вважаю за необхідне відмітити наступне.
Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації запроваджено режим воєнного стану.
Положеннями ст. 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
З матеріалів, долучених сторонами до кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 з 22 червня 2022 року є добровольцем добровольчого формування ОУН, брав безпосередню участь у розробленні військових операцій ГУР МО України, а також може бути задіяним безпосередньо у бойових діях.
Слід відмітити, що запровадження на території України воєнного стану та необхідність забезпечення успішності бойових дій є обставиною, що істотно впливає на усі сфери суспільного життя, у тому числі така обставина повинна бути врахована судом і при вирішенні питання щодо доцільності подальшого застосування до осіб, що виявили бажання взяти участь у захисті України запобіжних заходів.
Таким чином, беззаперечним є твердження, що у випадку наявності в особи відповідних навичок та умінь, бажання такої особи виконати свій громадянський обов`язок по захисту Вітчизни від збройної агресії, а також потреби у такій особі в підрозділах, які безпосередньо відповідають за обороноздатність держави, суспільний інтерес у забезпеченні безпеки України превалює над можливими ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК України.
У цьому контексті слід відмітити, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, як вбачається з матеріалів справи вже перешкодив залученню ОСОБА_2 до безпосередньої участі у бойових діях, оскільки надання дозволу особі, що утримується під цілодобовим домашнім арештом дозволу на тривале вибуття з регіону проживання до регіону, де ведуться активні бойові дії нівелює саму суть такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Водночас, при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання про зміну стосовно ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом такі міркування взяті до уваги не були, що у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_2 маючи реальну можливість ухилитись від слідства та суду такою можливістю не скористався, а також з тим, що прокурорами в судовому засіданні не наведено жодного факту, який міг би підтвердити незмінність раніше врахованих судом ризиків, свідчить про відсутність підстав для подальшого утримання ОСОБА_2 під домашнім арештом та шкідливість такого запобіжного заходу в першу чергу для обороноздатності нашої держави.
Суддя ОСОБА_1