У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2020 року,
за участі прокурора ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2020 задоволено подання начальника Білоцерківського МРВ філії Державної установи Центр пробації в місті Києві та Київській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018, яким його засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України, та направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_5 свідомо не виконував покладені на нього обов`язки та ухиляється від відбування покарання, а тому його слід направити для відбування покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області у виді позбавлення волі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2020 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у м. Києві та Київській області про направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, засуджений ОСОБА_5 стверджує, що при розгляді справи, судом, допущена неповнота та необ`єктивність, щодо зібраних та поданих до суду доказів, оскільки причиною задоволення подання стало, на погляд суду, невиконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018, а тому оцінка поданих доказів є невірною і вони лягли в основу постановленого рішення.
Так ОСОБА_5 зазначає, що він виконав всі покладені та нього зобов`язання вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018, зокрема періодично з`являвся до органів пробації, а саме 31.07.2019 надав письмове пояснення в якому пояснив про поважні причини неявки раніше, надав розписку про виконання покладених обов`язків в приміщенні Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у м. Києві та Київській області.
За час іспитового строку нових кримінальних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався.
Окрім цього, ОСОБА_5 про кримінальне провадження відносно нього та справу, яка розглядалася в Попаснянському районному суді Луганської області не знав, участі в слуханні кримінального провадження не брав, про наявність вироку Попаснянського районного суду Луганської області йому стало відомо тільки 31.07.2019 від працівників органу пробації, а тому не знав і не міг знати про покладені на нього обов`язки вироком Попаснянського районного суду Луганської області, про покладені обов`язки ОСОБА_5 було роз`яснено тільки 31.07.2019, після чого він надав відповідну розписку про обізнаність з обов`язками, тому трактування поведінки ОСОБА_5 як небажання виконувати покладені обов`язки в період іспитового строку - є невірними і такими, що не відповідають дійсності.
У судове засідання ОСОБА_5 не з?явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки не повідомив, його участь в апеляційному розгляді згідно з вимогами КПК України не є обов?язковою, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності засудженого ОСОБА_5 , який і подав апеляційну скаргу та не цікавився її розглядом протягом 27.08.2020 - 11.05.2021.
27.01.2021 до Київського апеляційного суду надійшла заява захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про відмову від виконання своїх обов`язків щодо захисту прав та інтересів засудженого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, зокрема у розгляді апеляційної скарги Київським апеляційним судом (а.с. 115-116).
Заслухавши доповідь головуючого судді, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, який вважав рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов?язки.
Тривалість іспитового строку та обов?язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов?язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
За змістом цієї норми закону, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов?язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
У цьому випадку суд зобов?язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком.
З положень ч. 3 ст. 166 КВК України також слідує, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов?язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішується судом під час виконання вироків у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України, за поданням установ або органів у випадках, встановлених законом, у даному випадку за поданням уповноваженого органу з питань пробації, на який, відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України, покладається обов?язок щодо здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.
Як вважає колегія суддів, розглядаючи клопотання уповноваженого органу з питань пробації про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком, суд першої інстанції дотримав наведених вимог закону, достатньо повно дослідив та перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, заслухав пояснення як засудженого, так і представника органу пробації та дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення подання.
Так, з матеріалів особової справи вбачається, що вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України на 3 роки позбавлення волі, який був звільнений від його відбування з випробування з іспитовим строком 1 рік (а.о.с. 6-7).
15.08.2018 до Білоцерківського міськрайонного відділу надійшов та прийнятий до виконання вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018 стосовно ОСОБА_5 (а.о.с. 1, 9).
15.08.2018 та 27.08.2018 засудженому за адресою: АДРЕСА_1 , відправлені виклики за якими останній не з`явився (а.о.с. 8, 14).
06.09.2018 ст.інспектором Білоцерківського міськрайонного відділу ОСОБА_8 , здійснено вихід для перевірки факту проживання засудженого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час перевірки вхідні двері за вищевказаною адресою ніхто не відчинив.
Чоловік з сусіднього будинку в усній формі повідомив, що ОСОБА_5 дійсно проживає за вищевказаною адресою, але вдома з`являється рідко (а.о.с. 15).
17.09.2018 проводились першочергові розшукові заходи, в ході яких встановити місце проживання та причини ухилення від відбування призначеного судом покарання ОСОБА_5 не надалося можливим, що підтверджується рапортом ст. інспектором Білоцерківського міськрайонного відділу ОСОБА_8 (а.о.с. 18).
17.10.2018 до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області стосовно ОСОБА_5 направлено матеріали для проведення подальших розшукових заходів (а.о.с. 32, 33).
20.11.2018 ВКП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області стосовно ОСОБА_5 заведено оперативно-розшукову справу Розшук № 02-1865 (а.о.с. 36).
31.07.2019 працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 був розшуканий та доставлений до Білоцерківського МРВ.
Цього ж дня засуджений в письмовому поясненні вказав, що знав про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації та отримував виклики до Білоцерківського МРВ, але на той час перебував за межами м. Біла Церква (а.о.с. 56-58).
15.10.2019 до Білоцерківського МРВ надійшла ухвала Попаснянського районного суду Луганської області від 09.09.2019, якою судом виправлено описку у вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018 та зазначено правильну дату народження засудженого ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.о.с. 65,66).
16.10.2019 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_5 направлено подання для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням (а.о.с. 68-69, 70).
01.11.2019 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволенні подання Білоцерківського МРВ відмовлено (а.о.с. 85, 92-93).
23.01.2020 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 01.11.2019 залишено без змін (а.о.с. 133-135).
12.02.2020 до суду направлено подання начальника Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у місті Києві та Київській області для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі (а.п. 2), яке задоволено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2020 з підстав того, що ОСОБА_5 свідомо не виконував покладені на нього обов?язків та ухилення від відбування покарання за обставин, вказаних вище.
Водночас, суд першої інстанції дослідив і посилання засудженого ОСОБА_5 про те, що кримінальне провадження щодо нього розглядалася в Попаснянському районному суді Луганської області за його відсутності, про наявність вироку Попаснянського районного суду Луганської області йому стало відомо тільки 31.07.2019 від працівників органу пробації, а тому не знав і не міг знати про покладені на нього обов`язки вироком Попаснянського районного суду Луганської області, та визнав їх безпідставними, з правильністю чого погоджується і колегія суддів, оскільки з матеріалів особової справи випливає, що він брав участь у судовому розгляді провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України з постановленням вироку Попаснянським районним судом Луганської області від 12.06.2018 щодо нього (а.о.с. 4-5), який в апеляційному порядку не оскаржувався, а тому і був направлений на виконання згідно розпорядження від 16.07.2018 (а.о.с. 3).
Не заперечував свою обізнаність щодо ухваленого стосовно себе вироку засуджений ОСОБА_5 і в суді апеляційної інстанції 23.01.2020 (а.о.с. 128-130, 133-135 о.с.).
Отже, доводи засудженого ОСОБА_5 щодо розгляду провадження з ухваленням стосовно нього вироку, колегія суддів розцінює як його бажання уникнути відповідальності, ще і за тим, що в суд апеляційної інстанції, при розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2020, засуджений ОСОБА_5 , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання систематично не з`являвся без поважних причин до зали судового засідання для розгляду даного кримінального провадження, а саме: 19.10.2020, 16.11.2020, 16.02.2021, 13.04.2021, 11.05.2021, що також свідчить про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, оскільки належних висновків для себе він не зробив та не надав суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на спростування доводів для скасування ухвали суду першої інстанції.
За викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.06.2018, оскільки зазначені обставини свідчать про невиконання засудженим покладених на нього судом обов?язків, ухилення від звільнення від відбування покарання з випробуванням, а відтак і про небажання стати на шлях виправлення.
Отже, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2020 року, якою задоволено подання начальника Білоцерківського МРВ філії Державної установи Центр пробації в місті Києві та Київській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12 червня 2018 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3