Справа № 152/186/22
В И Р О К
іменем України

14 березня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/186/22
Провадження №№1-кп/152/47/22,
1-кп/152/49/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого трактористом у ТОВ «Агропослугтранссервіс», не військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 18.01.2022 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 18.01.2022 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ровець Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 28.02.2022 року,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора у кримінальному
провадженні начальника
Шаргородського відділу
Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту:
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 18.01.2022 року приблизно о 13 годині, маючи умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, зокрема, металевими могильними огорожами, заздалегідь домовившись вчинити заволодіння вказаними металевими могильними огорожами з території кладовища, що знаходиться в с. Роля Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області, тобто за попередньою змовою між собою, діючи з єдиним спільним умислом, приблизно о 13 годині приїхали в с. Роля автомобілем марки ВАЗ-21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та, розподіливши між собою ролі та дії, спрямовані на незаконне заволодіння металевими могильними огорожами, пройшли на територію кладовища, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами та з корисливих мотивів підійшли до місця родинного поховання: ОСОБА_8 , 1904-1969 роки життя, та ОСОБА_9 , 1910-1983 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали з місця поховання залізну хвіртку металевої могильної огорожі розміром 82х61 см. вартістю, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, 61,60 грн.

Після цього, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підійшли до місця поховання ОСОБА_10 , 1896-1978 роки життя, звідки шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 166х81 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 165,08 грн.

Крім того, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до місця родинного поховання: ОСОБА_11 , 1902-1965 роки життя, та ОСОБА_12 , 1896-1969 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 82х61 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 61,60 грн.

До того ж, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до місця поховання ОСОБА_13 , 1901-1979 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 78х800 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 768,76 грн.

Після цього обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 склали викрадені секції могильних огорож загальною вартістю 1057,04 грн. до автомобіля марки ВАЗ-21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 для перевезення для здачі на металобрухт, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України і викладені в обвинувальних актах від 28.02.2022 року та від 03.03.2022 року.

Прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечують щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України, про що обвинувачені подали суду відповідні заяви (а.с.90, 91, 92).

Представник потерпілого Шаргородської міської ради ОСОБА_14 в судовий розгляд не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.22-23, 62-63).
При цьому, представник потерпілого ОСОБА_14 03.03.2022 року та 10.03.2022 року подав до суду заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутності через неможливість прибувати в судові засідання. Крім того, представник потерпілого повідомив суду, що не має моральних та матеріальних претензій до обвинувачених, при призначенні покарання обвинуваченим покладається на вирішення суду, фактичні обставини справи не оспорює, зміст їх розуміє (а.с.25, 65).
Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…
Заслухавши думки учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , їх захисника адвоката ОСОБА_7 , враховуючи подані представником потерпілого заяви, суд вважає можливим за його відсутності з`ясувати обставини кримінального провадження та проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, який передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України і викладений в обвинувальних актах від 28.02.2022 року та від 03.03.2022 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_14 , викладену в заявах до суду, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Представник потерпілого Шаргородської міської ради ОСОБА_14 в заявах до суду повідомив, що не оспорює фактичних обставин справи, а навпаки, зазначив про можливість судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України (а.с.25, 65).

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 щиро покаявся, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення злочину, готовий нести призначене судом покарання, під час досудового розслідування він активно сприяв розкриттю злочину, так як приймав участь добровільно у всіх слідчих діях, добровільно надав показання щодо обставин, механізму та способу вчинення злочину, також добровільно надає показання під час судового провадження щодо обставин вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з сестрою ОСОБА_4 і 18.01.2022 року приїхав до останнього в гості. ОСОБА_4 повідомив, що на цвинтарі у с. Роля Жмеринського району у місці, де скидають сміття після прибирання могил є частини металічних огорож, які можна забрати та здати на металобрухт та отримати грошові кошти. При цьому ОСОБА_4 запропонував поїхати з ним та допомогти повантажити у автомобіль ці металічні частини огорожі, на що він та ОСОБА_3 погодилися. Приблизно о 13 годині 18.01.2022 року вони приїхали на цвинтар у с. Роля. Зібравши метал зі смітника на кладовищі, вони поскладали частини огорожі у багажник автомобіля, яким керував ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 запропонував на старому цвинтарі, де знаходяться могили, огорожі на яких вже частково зламалися, викрасти ці рештки огорож та хвіртки, на що він та ОСОБА_3 також погодилися. Вони втрьох пішли поміж могил, де біля двох могил зламали за допомогою металевої труби хвіртки, які забрали, а біля інших двох могил зламали та забрали хвіртки та частини огорожі. Всі ці металеві частини з могил з місць поховання людей вони поскладали у багажник та в салон автомобіля, та мали намір везти їх на пункт здачі металобрухту, але виїзд з цвинтаря їм перегородив автомобіль «Нива» білого кольору, а водій викликав поліцію. Коли приїхали поліцейські, то він відразу зізнався у вчиненні злочину, розповів, яким чином він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин, приймав участь у всіх слідчих діях. Він має намір відновити огорожі та хвіртки з місця поховань, де їх викрав спільно із ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

До того ж, обвинувачений ОСОБА_5 запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, так як виправив свою поведінку, просить його суворо не карати.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення злочину, готовий нести призначене судом покарання, під час досудового розслідування він активно сприяв розкриттю злочину, так як приймав участь добровільно у всіх слідчих діях, добровільно надав показання щодо обставин, механізму та способу вчинення злочину, також добровільно надає показання під час судового провадження щодо обставин вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 показав, що одружений із однією із сестер ОСОБА_4 та 18.01.2022 року перебував у гостях у останнього. ОСОБА_4 повідомив, що копав могилу на цвинтарі у с. Роля Жмеринського району і у місці, де скидають сміття після прибирання могил, бачив частини металічних огорож, які викинули люди, тому вважав, що можна їх забрати та здати на металобрухт, за що отримати грошові кошти. При цьому ОСОБА_4 запропонував поїхати з ним та допомогти повантажити у автомобіль ці металічні частини огорожі, на що він та ОСОБА_5 погодилися. Приблизно о 13 годині вони приїхали на автомобілі ВАЗ під керуванням ОСОБА_4 на цвинтар. Зібравши метал зі смітника на кладовищі, вони поскладали частини огорожі у багажник автомобіля. Після цього ОСОБА_4 запропонував на старому цвинтарі, де знаходяться могили, огорожі на яких вже частково зламалися, викрасти ці рештки огорож та хвіртки, на що він та ОСОБА_5 також погодилися. Вони втрьох пішли поміж могил, де біля двох могил зламали за допомогою металевої труби хвіртки, які забрали, а біля інших двох могил зламали та забрали хвіртки та частини огорожі. Всі ці металеві частини з могил з місць поховання людей вони поскладали у багажник і в салон автомобіля, та мали намір везти їх на пункт здачі металобрухту, але виїзд з цвинтаря їм перегородив автомобіль «Нива» білого кольору, а водій викликав поліцію. Коли приїхали поліцейські, то він відразу зізнався у вчиненні злочину, розповів, яким чином він, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочин, приймав участь у всіх слідчих діях. Він має намір відновити огорожі та хвіртки з місця поховань, де їх викрали спільно із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, так як виправив свою поведінку, просить його суворо не карати.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 щиро покаявся, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення злочину, готовий нести призначене судом покарання, під час досудового розслідування він активно сприяв розкриттю злочину, так як приймав участь добровільно у всіх слідчих діях, добровільно надав показання щодо обставин, механізму та способу вчинення злочину, також добровільно надає показання під час судового провадження щодо обставин вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 18.01.2022 року до нього в гості приїхали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які проживають в шлюбі з його сестрами. Він їм повідомив, що коли копав могилу на цвинтарі в с. Роля, то на смітнику бачив частини металевих могильних огорож, які можна забрати та здати на металобрухт, за що отримати грошові кошти. При цьому він запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_3 поїхати з ним та допомогти повантажити у автомобіль ці металічні частини огорожі, на що останні погодилися. Він має у користуванні автомобіль ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 , якого придбав у перекупника, але не має документів про право власності чи договору купівлі-продажу. Вказаним автомобілем вони втрьох поїхали на цвинтар у с. Роля із с. Слобода-Шаргородська. Приїхавши приблизно о 13 годині на цвинтар та зібравши металеві частини огорожі зі смітника, вони поскладали їх у багажник автомобіля. Після цього він запропонував ОСОБА_15 , ОСОБА_3 викрасти частини металевої огорожі на старому цвинтарі, де знаходяться могили, за якими ніхто не доглядає, на що останні погодилися. Вони втрьох пішли поміж могил, де біля двох могил зламали за допомогою металевої труби, яка була в машині, хвіртки, які забрали, а біля інших двох могил зламали та забрали хвіртки та частини огорожі. Всі ці металеві частини з могил з місць поховання людей вони поскладали у багажник та в салон автомобіля, щоб відвезти на пункт здачі металобрухту, але виїзд з цвинтаря їм перегородив ОСОБА_16 на автомобілі «Нива» білого кольору, запитавши, що вони роблять на цвинтарі, а коли побачив у автомобілі частини металевої огорожі, то викликав поліцію. Коли приїхали поліцейські, то він відразу зізнався у вчиненні злочину, розповів, яким чином вони вчинили злочин, приймав участь у всіх слідчих діях. Він має намір відновити огорожі та хвіртки з місця поховань тих людей, де їх викрали спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, так як виправив свою поведінку, просить його суворо не карати.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинувачених, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, доведена повністю.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, а саме: 18.01.2022 року приблизно о 13 годині, маючи умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, зокрема, металевими могильними огорожами, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заздалегідь домовившись вчинити заволодіння вказаними металевими могильними огорожами з території кладовища, що знаходиться в с. Роля Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області, тобто за попередньою змовою між собою, діючи з єдиним спільним умислом, приблизно о 13 годині приїхали в с. Роля автомобілем марки ВАЗ-21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та, розподіливши між собою ролі та дії, спрямовані на незаконне заволодіння металевими могильними огорожами, пройшли на територію кладовища, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами та з корисливих мотивів підійшли до місця родинного поховання: ОСОБА_8 , 1904-1969 роки життя, та ОСОБА_9 , 1910-1983 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали з місця поховання залізну хвіртку металевої могильної огорожі розміром 82х61 см. вартістю, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, 61,60 грн.

Після цього, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підійшли до місця поховання ОСОБА_10 , 1896-1978 роки життя, звідки шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 166х81 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 165,08 грн.

Крім того, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до місця родинного поховання: ОСОБА_11 , 1902-1965 роки життя, та ОСОБА_12 , 1896-1969 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 82х61 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 61,60 грн.

До того ж, продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення та діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилами, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до місця поховання ОСОБА_13 , 1901-1979 роки життя, та шляхом демонтажу таємно викрали залізну хвіртку та могильну огорожу навколо місця поховання розміром 78х800 см., вартість яких, відповідно до висновку експерта №964-967/22-21 від 07.02.2022 року, становить 768,76 грн.

Після цього обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 склали викрадені секції могильних огорож загальною вартістю 1057,04 грн. до автомобіля марки ВАЗ-21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 для перевезення для здачі на металобрухт, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.

При цьому, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 завдали матеріального збитку потерпілому Шаргородській міській раді на загальну суму 1057,04 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України суд вважає вірною.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із аналізу норм кримінального законодавства.

При кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд виходить із того, що, відповідно до ч.2 ст.32 КК України, повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Так, відповідно до ч.1 ст.15 КК України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частиною 2 ст.15 КК України встановлено, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 18.01.2022 року демонтували металеві огорожі та хвіртки з могил, заволоділи ними, склали в автомобіль для перевезення, та були затриманні працівниками поліції після цього, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але з причин, що не залежали від їх волі, злочин не доведено до кінця.

До того ж, суд враховує роз`яснення, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року за №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно до яких від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину. Якщо склад злочину, визнаного продовжуваним, передбачає певні кількісні показники, які впливають на його кваліфікацію (розмір викраденого майна, розмір заподіяної шкоди тощо), то при його кваліфікації враховується загальна сума таких показників, пов`язаних з кожним із вчинених особою діянь, що утворюють продовжуваний злочин, і при визначенні їх розміру необхідно виходити з кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирахуваних за кожен період вчинення продовжуваного злочину окремо.

Так, неодноразове незаконне заволодіння обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 секціями металевих огорож, що знаходилися на могилах, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним протиправним наміром на заволодіння конкретними предметами секціями металевих могильних огорож, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

Отже, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 повинні нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, є, тяжким злочином.

Крім того, суд звертає увагу, що у обвинувальних актах від 28.02.2022 року та від 03.03.2022 року відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стороною обвинувачення не зазначено пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, суд вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щиро покаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Так, з правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щиро покаялися. До того ж доведеність винуватості ґрунтується, у тому числі, й на зізнавальних показаннях самих обвинувачених, що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинувачених в розкритті кримінального правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що із заяв представника потерпілого ОСОБА_14 (а.с.25, 65) вбачається, що останній не має претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За місцем проживання в с. Строїнці Вінницького району ОСОБА_5 характеризується позитивно, як особа, щодо якої у Строїнецький старостинський округ не надходили скарги, до того ж ОСОБА_5 працьовитий, відповідальний, врівноважений, проживає з батьками та цивільною дружиною ОСОБА_18 , яка вагітна (а.с.102).

ОСОБА_5 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога «Багатопрофільної лікарні» Тиврівської селищної ради (а.с.101).

ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.100).

З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Тиврівської селищної ради від 24.01.2022 року за №49 вбачається, що цивільна дружина ОСОБА_5 дійсно вагітна, термін вагітності 29 тижнів (а.с.103).

За місцем проживання в с. Мазурівка Могилів-Подільського району ОСОБА_3 характеризується позитивно, як особа, щодо якої у Чернівецьку селищну раду не надходили скарги, щодо якої відсутні компрометуючі матеріали, одружений, виховує двох малолітніх дітей (а.с.109).

ОСОБА_3 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога Чернівецької районної лікарні (а.с.110, 111).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 13.12.2006 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з випробуванням та іспитовим строком у один рік (а.с.107, 108), тобто має погашену судимість і в силу вимог ст.89 КК України, є несудимим.

На утриманні ОСОБА_3 є двоє неповнолітніх дітей (а.с.114, 115).

За місцем проживання в с. Слобода-Шаргородська Жмеринського району ОСОБА_4 характеризується позитивно, як особа, щодо якої у Шаргородську міську раду не надходили скарги, проживає з матір`ю, братами та сестрами (а.с.117).

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.116).

Крім того, згідно з довідкою Шаргородської МЛ, ОСОБА_4 звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра, а за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога Шаргородської МЛ не звертався (а.с.118).

Також, з довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» вбачається, що ОСОБА_4 лікувався у дитячому психіатричному відділенні №8 вказаного закладу з 16.10.2014 року по 17.11.2014 року з діагнозом: «Легка розумова відсталість» (а.с.121).

З висновку судово-психіатричного експерта за №54 від 17.02.2022 року вбачається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 виявляв психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відсутністю відхилень в поведінці (F.70.0) та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_4 виявлено психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відсутністю відхилень в поведінці (F.70.0) та він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Хворостяний не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_4 не страждає наркоманією та алкоголізмом та не потребує примусового лікування від алкоголізму та наркоманії (а.с.122-125).

Також, суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.68 КК України, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця… За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням думки представника потерпілого, який в заявах до суду зазначив, що при призначенні покарання покладається на вирішення суду та не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Також, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_4 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням думки представника потерпілого, який в заявах до суду зазначив, що при призначенні покарання покладається на вирішення суду та не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Крім того, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_5 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням думки представника потерпілого, який в заявах до суду зазначив, що при призначенні покарання покладається на вирішення суду та не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_19 можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинувачених, для запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає їх особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 07.02.2022 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №964-967/22-21 (а.с.95-96), вартість експертизи становить 943,85 грн. (а.с.99).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 943,85 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 в рівних частинах, по 314,62 грн. з кожного (945,85:3=314,=314,62).

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, зокрема, автомобіль марки ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1985 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_20 (а.с.126) і який визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінальної справи (а.с.93), та передано на зберігання на арештмайданчик ВП №2 Жмеринського РВП, слід, відповідно до ст.100 КПК України, повернути власнику ОСОБА_20 , оскільки ОСОБА_4 , який керував вказаним автомобілем під час вчинення злочину, не є його власником.

Металевий лом, який визнано речовим доказом і приєднано до матеріалів кримінальної справи (а.с.93) та передано на зберігання на арештмайданчик ВП №2 Жмеринського РВП, слід, відповідно до ст.100 КПК України, знищити.

Фрагменти металевої огорожі, що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.93) і знаходяться на зберіганні в ВП №2 Жмеринського РВП, слід, відповідно до ст.100 КПК України, повернути потерпілому Шаргородській міській раді.

Також, відповідно до п.п.12, 14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт та як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 20.01.2022 року (а.с.94) застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна автомобіля марки ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1985 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_20 , та металевої огорожі. Арешт на вказане майно слід скасувати.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.122, 124, 174, 373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, та засудити до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, та засудити до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.297 КК України, та засудити до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення 07.02.2022 року експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України 943,85 грн. за проведення товарознавчої експертизи за №964-967/22-21 в рівних частинах: по 314 (триста чотирнадцять) гривень 62 (шістдесят дві) копійки з кожного обвинуваченого.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 20.01.2022 року на автомобіль марки ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1985 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_20 , та на металеву огорожу скасувати.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1985 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , належить ОСОБА_20 повернути власнику ОСОБА_20 ; металевий лом знищити; фрагменти металевої огорожі повернути потерпілому Шаргородській міській раді.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_22