Справа № 354/40/21
Провадження № 1-кп/354/9/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю учасників справи:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна, Красноокнянського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, місце роботи адміністратор токарного цеху СТО «Бош Сервіс», не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, чим заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження за наступних обставин.

20.09.2020, приблизно о 20 год 30 хв, на ділянці автодороги Н-09 сполученням «Мукачево-Львів» по вул. Свободи у м. Яремче Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW-735», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони с. Микуличин Яремчанської міської ради у напрямку смт. Делятин Надвірнянського району. В той час біля приміщення Яремчанської ЗОШ №1 нерегульованим пішохідним переходом, який позначений дорожньою розміткою1.14.3, проїзну частину вул. Свободи у напрямку зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «BMW-735» переходили неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тримаючи на руках свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У відповідності до вимог п. 4.16 Правил дорожнього руху України пішоходи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час переходу проїзної частини дороги позначеної нерегульованим переходом, мали превагу в русі, однак, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, підчас вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході, в результаті чого останній випустив з рук свого малолітнього сина ОСОБА_9 , який впав на асфальтобетонне покриття проїжджої частини та згідно висновку експерта №278 від 19.11.2020 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку середньої степені тяжкості, порушення цілісності кісткової структури потиличної ділянки та крововиливу під м`яку мозкову оболонку.

Згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вищевказана травма голови відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

При цьому водій ОСОБА_4 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.4.16., в якому зазначено, що пішохід має право:

а) на перевагу у русі під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2., відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.12.4., згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п.18.1., де, зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Своїми діями, які виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило малолітньому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення, повідомив, що потерпілому відшкодував повністю заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до Суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечив відносно проведення розгляду справи на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив Суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого його органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Враховуючи викладене, Суд, допитавши обвинуваченого, вислухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Водночас аналіз норми статті 286 КК свідчить, що цей злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, Суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілому шкоду, працює, має водійське посвідчення на керування автомобілем, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання згідно ст.67 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Як вбачається зі змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної ДУ «Центр пробації» Надвірнянського міськрайонного сектору філії Державної установи в Івано-Франківській області, Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Аналізуючи вищенаведене, враховуючи висновок прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та із застосуванням статті 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, думку потерпілого, який просив Суд суворо не карати обвинуваченого, зважаючи на особу винного, дані, які його характеризують, щире каяття у вчиненому, повне відшкодування шкоди, Суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчиненню нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги те, що встановлені під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, а також наслідки вчиненого, дозволяють дійти суду висновків про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань про його обрання під час судового провадження не надходило.
Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз:

судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/13/3-7431Т/20 від 21 жовтня 2020 року у сумі 1 144 гривні 15 копійок;

судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/13/3-911ІТ/20 від 16 грудня 2020 року у сумі 1 307 гривень 60 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2020 по кримінальному провадженні №0000160 (справа № 354/869/20, провадження № 1-кс/354/299/20) скасувати.
Речові докази:
Автомобіль марки «ВМВ» - 735, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключ чорного кольору із чотирма кнопками вважати повернутими законному володільцю.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1