Провадження № 1-кс/947/6042/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000150 від 22.02.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утримані якого знаходиться дочка інвалід 2 групи, працюючого керівником ТОВ «СТРОЙ МАСТЕР ОДЕСА», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2022 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 виник кримінально протиправний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вимагання, поєднаного з погрозою насильства, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого.

Так, ОСОБА_5 визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, а саме: грошові кошти, що належать ОСОБА_7 , який має досвід у проведенні ремонтних робіт у сфері будівництва та постійно цим займається, для реалізації свого умислу, вступив у попередню кримінально протиправну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще однією, невстановленою слідством, особою кавказької національності.

У подальшому, 20.02.2022 року точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_8 призначити ОСОБА_7 зустріч під приводом виконання ремонтних робіт, які може здійснювати останній.

На виконання спільного з ОСОБА_5 умислу, ОСОБА_8 20.02.2022 року приблизно о 13:00 годині зателефонував зі свого мобільного телефону (абонентський номер НОМЕР_1 ) на мобільний телефон (абонентський номер063-93-04-254), яким користується ОСОБА_7 , та під приводом виконання ремонтних робіт приміщення призначив зустріч останньому на 17 годину 30 хвилин того ж дня, на території ЖК «КОРФУ», розташованого у районі 10 станції Фонтану м. Одеса, про що повідомив також ОСОБА_5 .

Того ж дня, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи діяти на реалізацію раніше визначеного спільного з ОСОБА_5 протиправного умислу, на виконання вказівки останнього, керуючи автомобілем «BMWX 5», р/н. НОМЕР_2 , прибув на місце зустрічі, за адресою: м. Одеса, пров. Кордонний, буд.2/2, де його очікував ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_7 прослідував до однієї з квартир, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом показу обсягу майбутніх ремонтних робіт. Зайшовши до вказаної квартири, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 з метою відволікання уваги потерпілого, очікуючи приходу ОСОБА_5 , почав оговорювати з ОСОБА_7 необхідний обсяг подальших ремонтних робіт у зазначеній квартирі.

Приблизно о 18:00 годині до приміщення квартири, де знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшов ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 та невстановленою слідством, особою кавказької національності.

В подальшому, реалізуючи спільний умисел ОСОБА_5 , на заволодіння майном потерпілого шляхом залякування, вчинення морального та психологічного тиску на ОСОБА_7 , повідомив останнього, що той винен йому грошові кошти, за начебто неякісно виконані ремонтні роботи в одному з приміщень приблизно два роки тому і що на даний час сума боргу складає не 10 тисяч гривень, а більше, враховуючи відсотки за 2 роки, тобто остаточна сума «боргу» складає 30 тисяч гривень, тобто ОСОБА_5 умисно створив неіснуючий борг, намагаючись завуалювати вимагання грошових коштів.

При цьому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він нічого не винен ОСОБА_5 , намагався пояснити це останньому, у зв`язку з чим просив пояснити, за які саме роботи він начебто винен грошові кошти. На що той, поводячи себе зухвало пояснив знову ОСОБА_7 , про те, що не бажає йому нічого пояснювати.

Продовжуючи реалізовувати спільний, з іншими співучасниками, злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг L6H» у корпусі золотого кольору, в якому знаходилась сім-картка з абонентським номером: НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_8 , на підтвердження своїх злочинних намірів та реальності погроз щодо застосування до потерпілого протиправних заходів впливу, маючи на меті залякування, вчинення морального та психологічного тиску на ОСОБА_7 , почав погрожувати останньому зброєю, а саме приставив до його голови предмет, зовні схожий на пістолет та висловлювався щодо фізичної розправи відносно ОСОБА_7 , із зазначенням погрози вивезення за місто, нанесення тілесних ушкоджень та подальшого його утримання у закритому приміщенні, до часу розрахування з так званим «боргом».

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановленою слідством, особою кавказької національності, продовжуючи вчиняти моральний тиск на потерпілого, приблизно о 20 годині 17 хвилин наказав ОСОБА_7 присісти до транспортного засобу «BMWX 5», р/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , пояснивши, що вони направляються до місця «його майбутньої роботи», де він буде жити і працювати поки не віддасть грошові кошти у сумі 30 тисяч гривень.

Далі, 20.02.2022 року через нетривалий час, приблизно о 20 годині 25 хвилин, ОСОБА_5 спільно із вищевказаними особами, продовжуючи вчиняти моральний тиск на ОСОБА_7 , з метою його залякування супроводили останнього до підвального приміщення, розташованого в будинку ЖК «Аквамарин-2», за адресою: АДРЕСА_3 . У подальшому, діючи згідно відведених ролей кожного, ОСОБА_8 почав залякувати ОСОБА_7 , повідомляючи тому, що він буде безкоштовно працювати і жити у даному підвальному приміщенні до того часу поки не відпрацює «борг».

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи діяти на виконання свого протиправного умислу, спільно з ОСОБА_8 , вчиняючи моральний та психологічний тиск на ОСОБА_7 , примусив останнього написати розписку про те, що той заборгував ОСОБА_5 10 тисяч гривень та зобов`язується їх повернути через два дні, на що, ОСОБА_7 , перебуваючи під постійним тиском, будучи наляканим, побоюючись за своє життя і здоров`я, вимушено погодився, написавши вказану розписку, яку передав ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_8 , діючи на виконання протиправного умислу, направленого на заволодіння майном потерпілого, вчиняючи тиск на потерпілого, висунули усні вимоги ОСОБА_7 щодо передачі на їхню користь, в якості так званої «застави», матеріальних цінностей, якими володів потерпілий, для гарантування отримання грошових коштів, які вони вимагали та вільного виходу останнього із зазначеного підвального приміщення.

ОСОБА_7 , будучи наляканим та перебуваючи під психологічним тиском погодився віддати планшет «Apple Ipad mini 3» у корпусі золотого кольору, пояснивши, що він належить його неповнолітнім дітям та знаходиться за місцем проживання ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , відповідно до протиправного умислу, маючи на меті заволодіння чужим майном, будучи обізнаними, що майно, яке потерпілий мав віддати їм в якості «застави» належить його неповнолітнім дітям, наполягли на терміновій передачі на їхню користь планшету «Apple Ipad mini 3», для чого на автомобілі ОСОБА_8 , відвезли ОСОБА_7 за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому ОСОБА_10 та невстановлена слідством, особа кавказької національності, поїхали за ними на автомобілі «Опель», невстановлених під час досудового слідства марки та моделі, а також реєстраційного номеру, за для здійснення подальшого психологічного тиску на ОСОБА_7 .

По приїзду до місця свого мешкання, будучи наляканим, побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за долю своєї родини, виконуючи вимогу ОСОБА_8 , який разом з вищевказаними особами очікували біля будинку, ОСОБА_7 , пішов за місцем свого проживання, звідки виніс планшет «Apple Ipad mini 3», який передав ОСОБА_8 .

Після заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , переслідуючи спільний злочинний умисел, поводячи себе зухвало у грубій формі пояснив, що відтепер кожного дня, він або особи, які будуть діяти в його інтересах, будуть забирати останнього за місцем його проживання для закінчення роботи у зазначеному підвальному приміщенні, та відвозити його додому після, щоб той не мав можливості покинути вказане приміщення без їх дозволу.

Далі, 21.02.2022 року ОСОБА_10 , який продовжував діяти за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , за вказівкою останніх, супроводив ОСОБА_7 від місця проживання останнього до підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де той, будучи наляканим безкоштовно виконував ремонтні роботи протягом дня, не маючи можливості відмовитися від виконання вказаної роботи та покинути зазначене приміщення, перебуваючи під постійним контролем, попередньо подзвонивши з абонентського номеру НОМЕР_4 , останньому на телефон дружини, абонентський номер якої той надав, у зв`язку з тим, що його телефон знаходився у ОСОБА_8 .

Зранку 22.03.2022 року від ОСОБА_11 надійшов дзвінок ОСОБА_7 із вимогою вийти на роботу, але останній під привідом необхідності закінчити роботу в іншому місці, відмовився виходити, та надав ОСОБА_12 номер іншого мобільного телефону: НОМЕР_5 , яким він почав користуватися у зв`язку із заволодінням його попереднього телефону, щоб останній не турбував його дружину.

У подальшому, 23.02.2022 року на абонентський номер телефону НОМЕР_5 , наданий ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_13 , який попередив, щоб він готувався, оскільки він заїде за ним приблизно о 10:00 годині, на що ОСОБА_7 , будучи наляканим, побоюючись за своє життя та здоров`я, знов пояснив, що йому потрібно закінчити інший об`єкт, щоб передати на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_8 грошові кошти, які вони з нього вимагали.

Надалі, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного заволодіння майном ОСОБА_7 та його родини, продовжував систематично телефонувати останньому з вимогою передати грошові кошти у сумі 30 тисяч гривень на користь ОСОБА_5 , та для досягнення очікуваного результату, шантажуючи ОСОБА_7 , неповерненням його майна, яким вони заволоділи у незаконний спосіб, а саме: планшетом «Apple Ipad mini 3» та мобільним телефоном «Самсунг L6H».

Таким чином, ОСОБА_5 стороною обвинувачення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи викладені вище обставини сторона обвинувачення вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні. При цьому зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 з підозрою, пред`явленою йому стороною обвинувачення не погоджується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання та місце роботи, де позитивно характеризується, а також має на утриманні дитину-інваліда. Вказане свідчить про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки та характеризується виключно з позитивного боку. Також посилався на те, що ризики, наведені у клопотанні сторони обвинувачення є необґрунтованими та такий суровий запобіжний захід відносно підозрюваного, як тримання під вартою, є винятковим і не може бути застосований до останнього.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що з підозрою, пред`явленою йому стороною обвинувачення не погоджується. Жодного кримінального правопорушення не вчиняв, є законно послушною людиною, працює все своє життя. Щодо потерпілого, він з ним знайомий, потерпілий його оговорює. Він займається будівництвом, потерпілого найшов по оголошенню, дав йому роботу та розрахувався, але коли прийшов на місто, побачив, що де яка робота не виконана, а де яка виконана не якісно. Так він дійсно привіз потерпілого на місто, показав все це, потерпілий написав розписку яку він долучає до клопотання, що винен йому гроші, і вони домовилися, що він все переробить. Але як з`ясувалося коли до нього приїхали з обшуком, що потерпілий повідомив про начеб то злочин. Всі розмови з потерпілим були в присутності численних свідків. Потерпілий його оговорює. Щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника та просив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовити.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 28.06.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом огляду речей - відеозапису з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Кордонний, буд.2/2; протоколом огляду речей - відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Довга, буд.1-А; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 07.06.2022 року відносно ОСОБА_8 ; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( електронних інформаційних систем) від 07.06.022 року відносно ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, CampbellandHartley v. TheUnitedKingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі SelahattinDemirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі IlgarMammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.1.1. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний із підозрою не погоджується, а його дитина, яка є інвалідом, проживає окремо від нього, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя також погоджується із стороною обвинувачення в частині того, що в рамках даного кримінального провадження існує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілого у даному кримінальному провадженні, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності з огляду на обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
При цьому ризик незаконного впливу на потерпілого є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом.
В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає вказаний ризик недоведеним стороною обвинувачення, з огляду на наступне.
Слідчий суддя вважає, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо того яким чином підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження.
Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту, що вказаний ризик також не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.
Так, щодо ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вказаний ризик не є обґрунтований, так як стороною обвинувачення не надано даних, що вказують на те, що підозрюваний має намір вчинити кримінальне правопорушення, або відносно нього відкритті інші кримінальні провадження.
4.2. Вирішення питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання та місце роботи, за якими характеризується з позитивної сторони, має на утриманні повнолітню доньку, яка є інвалідом ІІ групи з дитинства та потребує його матеріальної допомоги.

Вищевикладені обставини вказують на наявність міцних соціальних зв`язків, а також на неможливість утримувати підозрюваного під вартою в умовах слідчого ізолятора, слідчим суддею враховуються як обставини того, що ризикам у вигляді можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілого, які встановлені, можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного виконання процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
При цьому, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
В свою чергу відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181,184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000150 від 22.02.2022 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27.07.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин, за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства.

Зобов`язавши негайно повідомляти слідчого про місце свого перебування під час евакуації.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 27.07.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1