Справа № 450/2132/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/369/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.152, п.п.9, 10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

встановила:

оскарженою ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено. Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.152, п.п.9, 10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, на 60 (шістдесят) днів - до 13 червня 2022 року включно.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочинів, які відносяться, зокрема, до особливо тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не працює, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його фактичного проживання до затримання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник покликається на те, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які покликався прокурор у своєму клопотанні, зменшилися. Зазначає, що процесуальна поведінка обвинуваченого до обрання йому запобіжного заходу була бездоганною. Також в ході розгляду клопотання прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах. Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту може забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін кримінального провадження, оскільки від останніх не поступило клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Відтак, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.152, п.п.9, 10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 13.06.2022 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України, Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає, доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, експертів, вчиненні іншого кримінального правопорушення, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, є мешканцем іншої області, без будь-яких сталих матеріальних доходів та соціальних зав`язків, що може спонукати його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини..

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2022 року щодо ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4