Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 квітня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне об`єднані кримінальні провадження №0000056, №0000035, №0000001, №0000007, №0000094 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ст.395 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - п`ять місяців арешту; за ч.1 ст.357 КК України - один рік обмеження волі; за ст. 395 КК України три місяці арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначене у виді арешту на строк шість місяців.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2647,88 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 , тимчасово проживаючи в частині житлового будинку, яка належить його батьку ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , в денну пору доби 19 липня 2020 року, маючи вільний доступ до підсобних приміщень та кімнат будинку, таємно викрав з гаража електродриль марки «Дніпро ДЕУ-1200» та з вітальні будинку шліфувальну машинку «Дніпро М GS-98», які цього ж дня передав під заставу в ломбард, заподіявши шкоду на загальну суму 1740,40 грн.
В кінці липня 2020 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, з вищевказаного домогосподарства, шляхом вільного доступу, в денну пору доби таємно викрав з гаража металеву тачку «ТСМ-130», яку здав на пункт прийому брухту чорних та кольорових металів, заподіявши шкоду в сумі 2000,00 грн.
13 серпня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку батька, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з приміщення гаража бензинову мотокосу «Viper CG 430В» с/ НОМЕР_1 , вартістю 2172,16 грн.
11 січня 2021 року ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , виявивши в кишені куртки односельчанина ОСОБА_8 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , таємно заволодів карткою, якою в цей же день близько 08 год. 04 хв. в банкоматі, що знаходиться в м. Радивилів на вул. Парковій 5 Рівненської області, знаючи пін-код до неї, викрав грошові кошти в сумі 4000 грн. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, о 12.14 в магазині «Продсервіс», що в м.Радивилів вул. О.Невського 71 Рівненської області, використав вказану банківську картку, шляхом оплати товарів на суму 85 грн, заподіявши ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 4085 грн.
13 червня 2021 року ОСОБА_6 , знаходячись в обідню пору біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника, таємно викрав велосипед ОСОБА_9 вартістю 833,33 грн.
Також ОСОБА_6 , достовірно знаючи про встановлення відносно нього ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 14.08.2019 року адміністративного нагляду строком на 2 роки із застосуванням обмежень: заборона виходу з будинку (квартири) з 22 години по 06 годину наступного дня, заборона перебування в ресторанах, кафе міста (району), обмеження часу виїзду в особистих справах за межі населеного пункту проживання, реєстрація в поліції чотири рази на місяць, 24.08.2020 року умисно, без поважних причин та без дозволу органу Національної поліції, на який покладено обов`язки контролю за здійсненням адміністративного нагляду, залишив своє місце постійного проживання та виїхав за межі України, де пробув до 18.11.2020 року.
У поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд першої інстанції, правильно визначивши ОСОБА_6 покарання за скоєні ним злочини, неправильно застосував кримінальний закон при призначенні обвинуваченому остаточного покарання, Зазначає, що судом в порушення вимог ст. 51 КК України при призначенні покарання ОСОБА_10 застосовано норми п.2 ч.1 ст. 72 КК України, які не підлягали застосуванню, шляхом переведення покарання за ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі у покарання - 6 місяців арешту. Таким чином, більш суворий, згідно ст. 51 КК України, вид покарання переведено у менш суворий. Просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 та ст.395 КК України та призначити покарання:за ч.2 ст.185 КК України - п`ять місяців арешту; за ч.1 ст.357 КК України - один рік обмеження волі; за ст.395 КК України три місяці арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити один рік обмеження волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на часткове підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі і не оспорюється прокурором при апеляційному розгляді.

Покарання ОСОБА_6 за скоєні кримінальні правопорушення призначено в межах закону.

Поряд з цим, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі положень ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд першої інстанції допустився помилки і неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі та доводах прокурора при її розгляді.

Відповідно до положень статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий.

Виходячи із змісту статті 51 КК України, покарання у виді обмеження волі є більш суворим покаранням, аніж покарання у виді арешту.

Однак, в порушення вимог закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_10 застосовано норми п.2 ч.1 ст. 72 КК України, які не підлягали застосуванню, шляхом переведення покарання за ч.1 ст. 357 КК у виді обмеження волі в покарання у виді арешту. Тобто, більш суворий, згідно ст. 51 КК України, вид покарання переведено в менш суворий.

Зважаючи, що покарання, призначене ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5 місяців арешту та за ст. 395 КК України у виді 3 місяців арешту, є менш суворе, ніж призначене покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі, то в даному випадку, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, слід визначити остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, без застосування правил, передбачених ст. 72 КК України.

Згідно положень п.21 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року ( з послідуючими змінами), при вирішенні питання про те, який з передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів ( поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд вправі визначити остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність покарання, як одного виду, так і для різних.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню.

При апеляційному розгляді прокурором в розпорядження колегії суддів надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, згідно якого Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстровано актовий запис № 280 від 03.12.2021 року про смерть громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( підстава - лікарське свідоцтво про смерть № 140 від 03.12.2021 року).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

За вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 417, 284 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
На підставі ч.5 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрити у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3