Справа № 344/1271/22
Провадження № 11-кп/4808/267/22
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що порушує норми кримінального процесуального законодавства, Конституції України та Європейські норми із захисту прав людини. Вказує, що прокурором не надано і судом не здобуто жодного належного та допустимого доказу тому, що його підзахисний може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього зазначає, що судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває неповнолітній син ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бажання брати участь у бойових діях по визволенню України від російських загарбників.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді застави поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2022 року продовжено термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 днів до 16 липня 2022 року.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло до суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 406 КПК України.

Окрім цього, захисник ОСОБА_6 також подав письмову заяву в якій просить проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано Франківського міського суду перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2, ст. 307 ч.2, ст. 307 ч.3 КК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з тим, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, а тому підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

З матеріалів провадження вбачається, що копія клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16 травня 2022 року була вручена обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 , про що вони розписалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення було дотримано вимог ст. 184 ч.2 КПК України.

Ухвалою Івано Франківського міського суду від 18 травня 2022 року вказане клопотання прокурора задоволено та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному провадженні та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Так, підставами вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, і у разі визнання його винуватим ризик втечі для нього може бути менш небезпечним ніж призначене покарання і процедура його відбування.

Зважаючи на вказане, а також враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_7 є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, суд правильно врахував те, що продовжує бути високим ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Апеляційний суд враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Судова колегія приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331,404,405,407,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5