УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2022 Справа №607/20648/20

Провадження №1-кп/607/257/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0002233 від 06 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0002233 від 06 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою. Мотивує його тим, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного до ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні закінчується, а тому виникає необхідність у його продовженні, оскільки ризики які стали підставою для обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що усвідомлюючи міру покарання за вчиненні ним кримінальні правопорушення, враховуючи відсутність у нього соціальних зв`язків в суспільстві, він навмисно переховувався від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки, будучи повідомленим, не з`являвся в судові засідання та не повідомляв про причини своєї неявки, місце його перебування суду було не відоме. Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні є те, що він з ними знайомий, а тому може схиляти їх до дачі показів на його користь або відмови від надання показів. Крім того, в судових засіданнях потерпілий ОСОБА_6 повідомляв про вплив обвинуваченого на нього. Також особливого значення має тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, а саме, те що вони відносяться до категорії тяжких злочинів. Окрім того, інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що на даний час ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, зменшились та прокурором не доведено неможливість застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу. За таких обставин, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з обмеженням волі.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, виходячи із наступного.

Під час судового розгляду у кримінальному провадженні, судом була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 21 травня 2022 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.
Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює та враховує:

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим в злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується;

- обвинувачений був оголошений у розшук, у зв`язку із переховуванням від суду; згідно пояснень батька обвинуваченого - ОСОБА_7 та матері ОСОБА_8 , відібраних дільничним офіцером поліції при виконанні ухвал суду про здійснення приводу обвинуваченого, їх син ( ОСОБА_4 ) за місцем постійного проживання відсутній і не проживає за адресою протягом тривалого періоду часу;

- наявність інших кримінальних проваджень про обвинувачення останнього, що перебувають на розгляді в суді;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється обвинувачений, наявність претензій майнового характеру у потерпілого до обвинуваченого, що відображається у цивільному позові;
- дані, що характеризують його особу, зокрема не працюючий, відсутність утриманців, міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, що підтверджується відповідними доказами, які містяться у матеріалах справи.

Крім цього, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим, оскільки як зазначалось вище, на теперішній час постійного місця проживання обвинувачений немає, що виключає застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на наявність інших кримінальних проваджень як в суді, так і в органах досудового розслідування, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб (потерпілих), незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів - до 16 липня 2022 року.

Крім цього, в судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_9 , яка повідомлялася про час та місце розгляду кримінального провадження належним чином, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи, та не повідомила суд про причини своєї неявки.

Прокурор заявив клопотання про накладення на потерпілу ОСОБА_9 грошового стягнення, оскільки остання, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.
Захисник адвокат ОСОБА_5 при вирішенні клопотання про накладення грошового стягнення на потерпілу покладається на розсуд суду.

Обвинувачений підтримав думку прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора та думку сторін кримінального провадження, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 КПК України, потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.
Положеннями ч. 1 ст.144 КПК України передбачено, що грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом за невиконання процесуальних обов`язків.
Якщо потерпілий, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду (ч.1 ст.139 КПК України).
Беручи до уваги, що потерпіла ОСОБА_9 була належним чином повідомленою про час та місце розгляду кримінального провадження, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи, не з`явилася на виклик суду в судове засідання, призначене на 19 травня 2022 року, без поважних на це причин та не повідомила про причини своєї неявки, суд вважає за необхідне накласти на потерпілу грошове стягнення за неприбуття на виклик суду без поважних причин та не повідомлення суд заздалегідь про таку неявку в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 57, 144-146, 177, 178, 183, 199, 325, 331, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16 липня 2022 року до 23 год. 59 хв.

Накласти на потерпілу ОСОБА_9 грошове стягнення за неприбуття на виклик суду без поважних причин та не повідомлення суд заздалегідь про таку неявку в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Копію даної ухвали направити потерпілій ОСОБА_9 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1