ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/180/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шманьківчики, Чортківського району, Тернопільської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Строк відбування призначеного судом покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Згідно вироку 20 липня 2020 року близько 18 год. 30 хв. у ОСОБА_9 , яка перебувала поблизу тенісного корту, що знаходиться в парку Національного відродження в м. Тернополі, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_10 , на грунті виниклих раніше неприязних відносин виник умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_9 20 липня 2020 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи поблизу тенісного корту, що знаходиться в парку Національного відродження в м. Тернополі, в ході словесного конфлікту на ґрунті виниклих раніше неприязних відносин, умисно схопивши ОСОБА_10 правою рукою за волосся, повалила останню на землю спиною до низу та сівши зверху на живіт, нанесла потерпілій ОСОБА_10 декілька (близько двох) ударів кулаком правої та лівої руки в обличчя, після чого почала сильно стискати шию потерпілої долонями обох рук.

В результаті неправомірної діяльності ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу із садном на його тлі слизової оболонки верхньої губи з ліва, синця шиї справа, синців і садна шиї з ліва, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» МОЗ України, Київ, 1995).

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2022 року змінити, призначивши обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Також посилається на те, що ОСОБА_9 є курсантом ДНЗ Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою, яка отримує стипендію, має власні кошти, що дає підстави для застосування до неї виду покарання як штраф.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої просила залишити оскаржений вирок без змін. Вважає призначене покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, потерпілої, законного представника потерпілої, представника потерпілої, які заперечили проти доводів обвинуваченої та її захисника і просять залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що захисник не оспорює встановлені судом і наведені у вироку фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 правопорушення та кваліфікацію її дій.

Аналізуючи доводи захисника про наявність підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у виді штрафу колегія суддів з ними не погоджується.

Так, з наявної в матеріалах провадження характеристики ОСОБА_9 видно, що вона навчається в ДНЗ ТПКПВФП на другому курсі, її сім`я є малозабезпеченою. Будь-яких відомостей про наявність у ОСОБА_9 самостійного доходу, коштів чи майна для сплати штрафу матеріали провадження не містять. Не було встановлено таких даних і в ході судового розгляду.

За таких обставин, призначення покарання у виді штрафу обвинуваченій, яка вчинила правопорушення в неповнолітньому віці, буде суперечити вимогам ст.99 КК України, відповідно до якої штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Надана захисником в ході апеляційного розгляду довідка ДНЗ ТПКПВФП №184 від 07.06.2022р. також не дає підстав для зміни покарання на даний час, оскільки згідно вказаної довідки ОСОБА_9 знаходилась на неповному державному забезпеченні, а стипендію їй було призначено в період з 01.01.22р. до 30.06.22р.

Разом з тим, аналізуючи викладені у вироку мотиви суду першої інстанції щодо розміру покарання, призначеного у виді громадських робіт, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни вироку в цій частині.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні виду покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винної та висновки, які викладені у досудовій доповіді, позицію потерпілої та її представників щодо виду покарання, а також обставини, які пом`якшують покарання (часткове визнання обвинуваченою своєї вини та вчинення кримінального правопорушення, будучи неповнолітньою особою) і які його обтяжують (вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини), а тому обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для призначення покарання у виді громадських робіт.

За таких обставин колегія суддів погоджується з викладеним в оскарженому вироку висновку, що такий вид покарання в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд першої інстанції визначив строк такого покарання не навівши жодних мотивів свого рішення в цій частині.

Згідно ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин.

В даному випадку обвинуваченій, яка вчинила кримінальне правопорушення будучи неповнолітньою, призначено покарання у виді ста годин громадських робіт, тобто в розмірі, що наближений до максимального.

Таким чином, суд першої інстанції хоча і вказав про наявність обставин, які пом`якшують покарання, однак не дав їм належної оцінки при визначенні строку покарання.

Беручи до уваги зазначені обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, і відомості про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, колегія суддів приходить до переконання, що строк призначеного судом першої інстанції покарання за своєю суворістю явно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 408, ст. 414 КПК України є законні підстави для зміни вироку в цій частині і зменшення строку покарання у виді громадських робіт до розміру, що наближений до мінімального, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2022 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України з призначенням їй покарання у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

В решті вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді