Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1997/22
Провадження №: 1-кп/332/191/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0000820, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився в місті м. Запоріжжя, має вищу освіту, працює на посаді машиніста тепловоза в ПАТ «Запоріжсталь», одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

17 травня 2022 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Історичної зі сторони вул. Оптимістичної в напрямку вул. Лізи Чайкіної в м. Запоріжжі.

В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_5 напрямку, зі швидкістю не менш ніж 67,6 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті м. Запоріжжя - 50 км/год, здійснював рух технічно справний автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху, в районі буд. №27 по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_5 , не переконався що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, та не надавши перевагу в русі водію автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, змінив напрямок свого руху та розпочавши виконувати маневр лівого повороту на прилеглу територію, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим, учасникам руху»;

- п. 10.4: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, з відповідного крайнього положення на проїзній частині, даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортнім засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутнім, транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.»

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1. 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-22/4838-ІТ від 02.06.2022, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «МЛЕтаШМД» ЗМР.

Згідно з висновком судової медичної експертизи № 1096/к від 09.08.2022, відкритий крайовий перелом правого наколінника у ОСОБА_4 сам за собою кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалий розлад здоров`я.

Рани лобової ділянки, на тильній поверхні правої кисті у ОСОБА_4 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета (предметів).

Не виключаються можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій.

13.09.2022 року до суду надійшли клопотання потерпілого та обвинуваченого про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та просили його задовольнити, оскільки обвинувачений та потерпілий примирилися та останній не має жодних претензій до нього.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт примирення з обвинуваченим, претензій до обвинуваченого він не має, просив задовольнити клопотання.

Прокурор не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України, вважаючи, що для цього є всі законні підстави.

Сторонам були роз`яснені правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням останнього з потерпілим.

При цьому суд мотивує своє рішення тим, що в судовому засіданні, встановлено, що обвинувачений відшкодував потерпілому завдану шкоду, просив звільнити його від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України, а потерпілий підтвердив, що йому було відшкодовано завдану шкоду у повному обсязі, просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше не судимий, примирився з потерпілим, потерпілий жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких умов, беручи до уваги те, що стаття кримінального закону, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, та закриття провадження у справі.

Під час досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2022 (кримінальна справа 334/1653/22)було накладено арешт на транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «ЕКСПРЕС-2003» та на транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 ,
За ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що суд закриває кримінальне провадження на підставі примирення потерпілого з обвинуваченим, та майно, яке було арештовано, не підлягає спеціальній конфіскації, суд доходить висновку про скасування арешту, накладеного на підставі ухвал слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2022.

Згідно зі ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до правового висновку, викладеному в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року (справа №598/1781/17), ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Також, наведене передбачено і положеннями ч.1 ст. 126 КПК України, згідно якої суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Вищезазначене свідчить про те, що не стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе лише у випадках ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами.

Враховуючи що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, тобто з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 284-288, 369-372, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:

Клопотанняпотерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000820 від 18.05.2022 - закрити.
Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2022 (кримінальна справа 334/1653/22 провадження №1-кс/334/470/22), згідно з якою накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на належний ТОВ «ЕКСПРЕС-2003» транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - скасувати.
Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2022 (кримінальна справа 334/1653/22 провадження №1-кс/334/469/22), згідно з якою накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на належний ОСОБА_5 транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.
Речові докази у даному кримінальному провадженні: автомобілі марки «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 та «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити в розпорядженні останніх.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №СЕ-19/108-22/4838-ІТ від 02.06.2022, в розмірі 2265 гривень 36 копійок.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1