Справа № 152/56/22
УХВАЛА
іменем України

30 червня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/56/22
Провадження №1-кс/152/89/22

Слідчий суддя

Шаргородського районного

суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Шаргородського

відділу Жмеринської

окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваної

ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

встановив:

24.06.2022 року прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шаргородського районного суду з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони на відчуження та розпорядження на автомобіль ЗАЗ 110207, 2004 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 , vin код транспортного засобу: НОМЕР_2 , який належить підозрюваній ОСОБА_4 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).
Клопотання прокурор ОСОБА_3 мотивує тим, що в провадженні СВ ВП №2 Жмеринського РВП знаходяться матеріали кримінального провадження №0000055 від 26.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, в ході розгляду яких встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді директора Шаргородського ЗДО №1, будучи наділеною повноваженнями, пов`язаними з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто відповідно до вимог ч.3 ст.18 КК України, будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинила заволодіння бюджетними коштами Шаргородської міської ради під час нарахування собі годин та днів за посадою «вихователь» ЗДО №1, зокрема, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, маючи відповідні повноваження, видала наказ №44 по Шаргородському закладу дошкільної освіти №1 «Про внесення змін до тарифікації» від 20.05.2021 року, у якому визначила:

«1. Внести зміни до тарифікації, тарифікувати ОСОБА_4 на посаду директора з 16 тарифним розрядом, дозволити виконувати роботу вихователя в кількості 12 год. з тижневим навантаженням за 13 тарифним розрядом.

2. Бухгалтеру КУ «Центр фінансово-господарського обслуговування закладів освіти Шаргородської міської ради» здійснити перерахунок оплати праці з 20.05.2021 року згідно з даним наказом».

Підставою цього наказу визначено розпорядження міського голови №141-к від 20.05.2021 року, наказ №42 від 20.05.2021 року.

Згідно з розпорядженням Шаргородського міського голови Жмеринського району Вінницької області «Про призначення ОСОБА_4 на посаду директора Шаргородського закладу дошкільної освіти №1 Шаргородської міської ради» від 20.05.2021 року №141-к, дозвіл ОСОБА_4 на виконання роботи вихователя у Шаргородському ЗДО №1 не надавався.

Дозвіл виконувати роботу вихователя директору Шаргородського ЗДО №1 ОСОБА_4 в обсязі 12 годин на тиждень упродовж основного робочого часу надано розпорядженням Шаргородського міського голови Жмеринського району Вінницької області №178-к від 14.09.2021 року «Про дозвіл виконувати роботу вихователя директору Шаргородського закладу дошкільної освіти №1 Шаргородської міської ради ОСОБА_4 ».

Перебуваючи на посаді директора Шаргородського закладу дошкільної освіти №1 Шаргородської міської ради в період з 20.05.2021 року по 01.04.2022 року ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, зокрема, бюджетними коштами Шаргородської міської ради, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби та з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, виконуючи обов`язки директора закладу, не виконуючи при цьому обов`язки вихователя в кількості 12 годин, з тижневим навантаженням за 13 тарифним розрядом, щомісячно вносила до табелів обліку робочого часу працівників Шаргородського закладу дошкільної освіти №1 Шаргородської міської ради недостовірні відомості в частині нарахування собі годин та днів за посадою вихователя в кількості 109 днів, що, відповідно, становить 261,6 годин, за що їй була нарахована та виплачена заробітна плата на загальну суму 17618,91 грн., достовірно знаючи, що фактично вона жодного дня та години за посадою вихователя не працювала.

Для нарахування собі годин та днів за посадою «вихователь» ЗДО №1, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, маючи відповідні повноваження, в період часу з червня 2021 року по жовтень 2021 року, знаходячись у своєму робочому кабінеті в м. Шаргород по вул. Героїв Крут, 10, ОСОБА_4 склала табелі обліку використання робочого часу з датами заповнення від 07.06.2021 року, 17.06.2021 року, 01.07.2021 року, 19.07.2021 року, 05.08.2021 року, 16.08.2021 року, 03.09.2021 року, 17.09.2021 року, 03.10.2021 року, 18.10.2021 року, до яких внесла недостовірні дані в частині нарахування собі годин та днів за виконання обов`язків вихователя Шаргородського ЗДО №1 Шаргородської міської ради, достовірно знаючи, що фактично вона жодної години та дня не працювала на посаді вихователя.

Заповнивши та підписавши табелі обліку використання робочого часу, а також завіривши їх печаткою закладу, ОСОБА_4 надавала вказані табелі обліку використання робочого часу з недостовірними відомостями до Комунальної установи «Центр фінансово-господарського обслуговування закладів освіти Шаргородської міської ради», де їй проведено нарахування та виплату заробітної плати на особистий картковий рахунок через Шаргородське відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку із чим безпідставно нараховано та виплачено з бюджету Шаргородської міської ради заробітну плату в сумі 17618,91 грн. за виконання обов`язків вихователя протягом періоду з 20.05.2021 року по 01.04.2022 року, тобто за роботу, яку вона не виконувала, що вбачається із висновку судово-економічної експертизи №2705/22-1 від 27.05.2022 року.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та ч.1 ст.366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. При цьому, її діями завдано Шаргородській міській раді матеріальної шкоди на загальну суму 17618,91 грн., якими ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд.

30.05.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.191 КК України, а 22.06.2022 року повідомлено про нову підозру за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи №2705/22-1 від 27.05.2022 року, матеріальна шкода, заподіяна Шаргородській міській раді, становить 17618,91 грн.

Відповідно до Статуту Шаргородського закладу дошкільної освіти №1 Шаргородської міської ради, затвердженого рішенням 5 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради №38 від 14.01.2021 року, засновник закладу (власник) Шаргородська міська рада. Орган управління закладом відділ освіти і спорту Шаргородської міської ради (п.1.3 Статуту).

Засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування ЗДО, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування (п.1.9 Статуту).

Таким чином, діями ОСОБА_4 заподіяні збитки в сумі 17618,91 грн. Шаргородській міській раді, якою здійснюється фінансування Шаргородського закладу дошкільної освіти №1.

22.06.2022 року від представника потерпілого Шаргородської міської ради адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, про те, що Шаргородська міська рада не буде звертатися з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, в сумі 17618,91 грн. та не заперечує проти подання такої позовної заяви прокурором в інтересах міської ради.

Також, 22.06.2022 року процесуальним прокурором у кримінальному провадженні №0000055 ОСОБА_3 підготовлено позовну заяву до ОСОБА_4 в інтересах Шаргородської міської ради про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, в сумі 17618,91 грн.

22.06.2022 року ОСОБА_4 вручено копію позовної заяви, заявленої прокурором в інтересах Шаргородської міської ради про стягнення завданої шкоди в сумі 17618,91 грн.

Згідно з відомостями КП «Могилів-Подільське МБТІ», ОСОБА_4 володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого Шаргородською державною нотаріальною конторою 27.01.2009 року за №349.

Крім того, відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром МВС №0541 (на правах відділу, м. Вінниця) РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, дата реєстрації 12.06.2021 року, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin ТЗ: НОМЕР_2 .

Вказана інформація також підтверджена довідкою, наданою начальником ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до відкритих даних інформаційних джерел встановлено, що вартість автомобіля ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, становить від 24745 грн. до 70700 грн.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), враховуючи співмірність вартості майна, яке належить арештовувати, а саме автомобіля ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, та розмір заподіяної шкоди в сумі 17618,91 грн., слід накласти арешт на автомобіль ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, який належить підозрюваній ОСОБА_4 , шляхом заборони права на його відчуження та розпорядження ним.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.06.2022 року (а.п.59), клопотання прокурора передано для розгляду слідчому судді Шаргородського районного суду ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

З клопотанням до слідчого судді звернулася процесуальний прокурор ОСОБА_3 , яка зазначена старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, виходячи з постанови про зміну групи прокурорів від 03.05.2022 року (а.п.11).

Частиною 1 ст.172 КПК України встановлено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що клопотання зареєстроване в суді 24.06.2022 року о 16 годині 22 хвилини (а.п.1), його авторозподіл здійснено того ж дня о 16:29:26 годині (а.п.59), після чого воно передано для розгляду слідчому судді, то клопотання призначено до розгляду на наступний робочий день після вихідних днів 25.06.2022 року та 26.06.2022 року, тобто на 27.06.2022 року.

Судовий розгляд клопотання відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 з 27.06.2022 року на 30.06.2022 року.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання, просить його задовольнити та зсилається на ті самі обставини та підстави для арешту майна, що зазначені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, так як вважає його безпідставним, необґрунтованим та, як наслідок, незаконним, оскільки вважає, що прокурором не дотримано правил співмірності щодо визначення вартості майна, що підлягає арешту, не встановлено достовірного власника майна, а також заявлення такого клопотання, на його переконання, є передчасним, з огляду на те, що обвинувальний акт до суду не поданий, а в цивільному позові прокурор зазначає статус ОСОБА_4 як обвинуваченої, тоді як останній лише вручено повідомлення про підозру.

Вислухавши прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частинами 2-3 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 6 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, встановлених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

З витягу з кримінального провадження №0000055 від 22.06.2022 року вбачається, що 26.11.2021 року до ЄРДР внесено відомості про надходження звернення в.о. директора Шаргородського ЗДО №1 ОСОБА_7 про внесення директором закладу ОСОБА_4 недостовірних даних до табелю робочого часу про виконання нею роботи вихователя з червня по жовтень 2021 року; кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.191 КК України; 21.06.2022 року внесено відомості до ЄРДР за матеріалами правоохоронних органів про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України; особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_4 (а.п.9).
До матеріалів кримінального провадження додано копію повідомлення ОСОБА_4 про нову підозру від 22.06.2022 року за ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України (а.п.13-15).
Будучи допитаною в якості підозрюваної 22.06.2022 року ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України не визнала, що вбачається із протоколу допиту (а.п.16).
Також, адвокат ОСОБА_5 під час розгляду клопотання повідомив слідчому судді, що ОСОБА_4 не визнає себе винуватою, оскільки не є службовою особою, тому вважає підозру необгрунтованою.
Разом з тим, зауважень щодо кваліфікації дій органом досудового розслідування ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 під час допиту підозрюваної не висловили та відповідних клопотань про перекваліфікацію дій також не висловили.
Відомостей про те, що ОСОБА_4 оскаржено до слідчого судді в порядку, передбаченому п.10 ст.303 КПК України, повідомлення про підозру слідчому судді не надано.
На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується висновком експерта №2705/22-1 від 27.05.2022 року (а.п.17-26).
Також, на переконання слідчого судді, про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень свідчить Статут Шаргородського ЗДО №1 Шаргородської міської ради (а.п.27-34), п.8 якого передбачено повноваження директора ЗДО щодо безпосереднього керівництва роботою закладу, розпорядження коштами і майном закладу.
КПК України не містить визначення, що саме законодавець розуміє під наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Однак, ч.5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, у практиці ЄСПЛ неодноразово звернуто увагу на роз`яснення терміну «обґрунтована підозра».

Так, у рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначає, що факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування…

Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежатиме від усіх обставин (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»…, «Ільгар Мамедов проти Азербайджану», … «Расул Джафаров проти Азербайджану»…). Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…).».

Отже, узагальнено, «обґрунтована підозра» означає як наявність фактів, так і наявність лише відомостей, які б задовольняли, а також переконали об`єктивного спостерігача, що саме ця особа, можливо, вчинила кримінальне правопорушення.

З матеріалів, доданих прокурором до клопотання, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя встановив, що 22.06.2022 року ОСОБА_4 вручено копію цивільного позову прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Шаргородської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням (а.п.58, 47-56).
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне при вирішенні питання про арешт майна ОСОБА_4 з`ясувати питання підставності звернення прокурора з цивільним позовом у цьому кримінальному провадженні з огляду на таке.
Так, прокурор мотивує підстави звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі Шаргородської міської ради, яка є засновником Шаргородського ЗДО №1, зокрема, заподіяння шкоди міській раді діями ОСОБА_4 в сумі 17618,91 грн., а також бездіяльність самої міської ради, яка полягає у не зверненні з цивільним позовом до суду про відшкодування шкоди під час досудового розслідування та на момент звернення прокурора з цим позовом до суду.
При цьому, прокурор зсилається на те, що представник потерпілого Шаргородської міської ради адвокат ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності від 18.01.2021 року за №36, повідомив про те, що потерпіла особа не звертатиметься з цивільним позовом.
З проаналізованої слідчим суддею заяви адвоката ОСОБА_6 від 22.06.2022 року як представника потерпілого Шаргородської міської ради вбачається, що вона є неоднозначною і суперечливою.
Так, у першому абзаці заяви адвокат ОСОБА_6 повідомляє, що потерпілою особою Шаргородською міською радою у цьому кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_4 заявлятися не буде (а.п.46).
При цьому, адвокат ОСОБА_6 не повідомляє причин, з яких цивільний позов потерпілим не заявляється.
А в другому абзаці заяви адвокат ОСОБА_6 повідомляє прокурора про те, що Шаргородська міська рада не заперечує щодо подання позову прокурором (а.п.46).
Суперечливість позиції потерпілої особи не усунута прокурором при заявленні цивільного позову.
При цьому, слідчий суддя зауважує, що у кримінальному провадженні ще здійснюється досудове розслідування, ОСОБА_4 повідомлено про підозру, з обвинувальним актом прокурор до суду не звернувся, тому підстави звернення прокурора з позовом слідчий суддя вважає необґрунтованими та звернення з клопотанням про арешт майна, при наявності суперечливої позиції потерпілої особи, є передчасним.
До того ж, слідчий суддя, проаналізувавши довіреність адвоката ОСОБА_6 від 18.01.2021 року за №36 (а.п.64), звертає увагу на те, що вказаною довіреністю Шаргородська міська рада не уповноважує адвоката на представництво її інтересів як потерпілої особи у кримінальному провадженні.
Тобто заява про те, що потерпіла особа не звертатиметься з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні подана не уповноваженою особою.
Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, якими заподіяна шкода в розмірі 17618,91 грн.
Розмір шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями, на переконання слідчого судді, підтверджується висновком експертизи (а.п.17-26).
При перевірці слідчим суддею виконання вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України встановлено, що до клопотання про арешт майна не додано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на автомобіль ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, з державним номером НОМЕР_1 .

Так, до матеріалів кримінального провадження додано копію довідки «Про надання інформації» від 17.06.2022 року №31/2/0541-1328 адміністратором територіального сервісного центру №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, з якої вбачається, що за ОСОБА_4 12.06.2021 року було зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що встановлено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (а.п.36), при цьому, посилання на серію та номер реєстраційного свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на вказаний автомобіль відсутнє, у зв`язку із чим вказана довідка, на переконання слідчого судді, не тільки не підтверджує право власності, а й не містить конкретних фактів та доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваною вказаним транспортним засобом.

Крім того, до матеріалів клопотання додано довідку ВП №2 Жмеринського РВП, яка не містить вихідного номеру, дати, підписана невідомою особою, повноваження якої слідчий суддя не може встановити внаслідок не зазначення вказаних відомостей, про те, що за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ 110207, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.п.37).

З огляду на вказані вище недоліки означеної довідки, вона, на переконання слідчого судді, не тільки не підтверджує право власності ОСОБА_4 на автомобіль, а й не містить конкретних фактів та доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваною вказаним транспортним засобом.

Також, слідчий суддя позбавлений можливості встановити співрозмірність обмеження права особи шляхом арешту майна його вартості.

Так, прокурором до клопотання додано засвідчені відомості з відкритих інформаційних джерел, зокрема, з сайту auto RIA, про вартість різних автомобілів ЗАЗ 1102 «Таврія» з різними номерними знаками, належність власників яких не зазначено (а.п.38-45).

При цьому, жоден із вказаних автомобілів не відноситься до марки ЗАЗ, моделі 110207, який, як вважає прокурор, є у власності підозрюваної ОСОБА_4 .

До того ж, з вартості автомобілів із сайту auto RIA вбачається, що вона варіюється від 19498 грн. до 69128 грн., тоді як, відповідно до повідомленої підозри ОСОБА_4 , її діями заподіяно шкоди на суму 17618,91 грн., що є неспіврозмірним.

Крім того, абз.1 ч.1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя зауважує, що прокурором у клопотанні про арешт майна не доведено ні необхідність такого арешту, ні наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно при наявності проаналізованих вище порушень вимог КПК України, порушить права власника на мирне володіння своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, у п.п.53, 55 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України» від 21.12.2017 року, Європейський суд нагадує, що перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» заява №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II)… Вимога законності у розумінні Конвенції передбачає, серед іншого, що національне законодавство має забезпечувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією… вона передбачає, що будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній або юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів влади з метою ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням…

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 04.07.2022 року о 08 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1