Справа 758/9964/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/816/2022 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 14 вересня 2021 року до 12 листопада 2021 року включно та обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 14 вересня 2021 року до 12 листопада 2021 року включно.
Дане рішення мотивовано тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні, зокрема і особливо тяжкого злочину, що, на переконання суду, свідчить про те, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення поставленого у вину їм злочину можуть переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, а відтак застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним вище ризикам.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 указано на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованого продовження існування жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також апелянт зазначив про те, що суд за власною ініціативою, без надання прокурором доказів зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не розглянув можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу. Крім цього, апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року з огляду на несвоєчасне отримання ним копії оскаржуваної ухвали. За наведених обставин просив скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції подали заяву про відмову від апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 і вказана відмова прийнята судом.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану ОСОБА_9 апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Клопотанняобвинуваченого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року колегією суддів не розглядається, оскільки хоча вказана ухвала була постановлена судом з викликом та участю сторін, однак копію ухвали обвинувачений ОСОБА_9 отримав лише 20.09.2021р., що стверджується відповідною розпискою, апеляційну скаргу на ухвалу подано обвинуваченим 23.09.2021, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження ухвали обвинуваченим не пропущений.

За змістом ст. 199 КПК України продовження строку тримання під вартою вирішується за правилами, передбаченими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу із доповненнями, викладеними у цій статті. Аналіз положень ст. 184 КПК України дає підстави стверджувати те, що підставою для початку провадження як про застосування запобіжного заходу, так і про продовження строку тримання під вартою є відповідне клопотання слідчого чи прокурора. Відповідно до ч.2 ст. 184 КПК України копія такого клопотання вручається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку його розгляду. Посилання у цій нормі закону на необхідність вручення копії клопотання обвинуваченому дає підстави стверджувати те, що підставою для провадження про продовження строку тримання під вартою на етапі судового розгляду виключно є письмове клопотання прокурора. На думку колегії суддів, посилання законодавця на необхідність вручення обвинуваченому копії клопотання прокурора за певний проміжок часу до початку розгляду цього клопотання є запорукою забезпечення обвинуваченому права на захист шляхом надання певного проміжку часу, необхідного для ознайомлення із цим клопотанням, його мотивами та можливістю підготовки до захисту. Сам же факт обов`язковості подання прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу чи про продовження строку тримання під вартою покликаний забезпечити об`єктивне та неупереджене вирішення зазначених вище питань безстороннім судом. Зазначені вище положення КПК України перебувають у відповідності із вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 ст.6 якої надає кожному право на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, а п/п. «b» п. 3 ст.6 забезпечує право кожного мати час і можливості, необхідні для підготовки до захисту.

Між тим, як встановлено у ході апеляційного розгляду, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою був продовжений за відсутності письмового клопотання прокурора. Як вбачається із мотивувальної частини ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року питання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою було ініційоване судом в ході судового засідання. Наведене указує на те, що продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, результатом чого стала ухвала Подільського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року судом першої інстанції було проведено за відсутності підстави для початку провадження із розгляду даного питання, що викликає сумнів у об`єктивності, неупередженості та безсторонності суду у ході вирішення цього питання. Окрім того, зазначені вище обставини указують на те, що у ході провадження про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою було допущене порушення права ОСОБА_9 на захист, яке проявилося у не наданні йому часу та можливостей, необхідних для підготовки до захисту. Наведене указує на те, що при продовженні строку тримання ОСОБА_9 під вартою судом першої інстанції були грубо порушені вимоги ст. 184, 199 КПК України, п.1, п/п. «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Посилання в ухвалі суду першої інстанції на положення ч.3 ст. 331 КПК України як на підставу для розгляду питання про продовження строку тримання під вартою за відсутності клопотання прокурора не ґрунтуються на вимогах закону. Так, ч.3 ст.331 КПК України не визначається порядок вирішення питань, пов`язаних із продовженням строку тримання під вартою, які вирішуються відповідно до положень § 1 Глави 18 КПК України. Колегія суддів вважає, що положення ч.3 ст.331 КПК України не скасовують дію ч.2 ст. 184 КПК України щодо обов`язковості вручення обвинуваченому копії відповідного клопотання. Аналіз положень ч.2 ст.184 КПК України у поєднанні із положеннями ч.3 ст. 331 КПК України та зазначеними вище положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави стверджувати те, що при настанні обставин, передбачених ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції за відсутності клопотання прокурора може ухвалити лише одне із тих рішень, передбачених цією нормою закону, які не пов`язані із продовженням строку тримання під вартою, тобто про скасування або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою наявність відповідного письмового клопотання прокурора є обов`язковим.

Таким чином колегією суддів визнається доведеним те, що у ході вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , за результатами чого Подільським районним судом м. Києва 14.09.2021 року була постановлена відповідна ухвала, були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, про які указано вище. Зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є такими, які могли стати підставою для скасування ухвали Подільського районного суду м. Києва 14.09.2021 року.

Однак, колегія суддів вважає, що скасованим може бути лише діюче судове рішення, таке, яке породжує певні юридичні наслідки. Між тим, як вбачається із резолютивної частини ухвали Подільського районного суду м. Києва 14.09.2021 року строк тримання ОСОБА_9 під вартою було продовжено на два місяці, тобто до 12.11.2021 року включно. Матеріали справи та пояснення обвинуваченого і його захисника указують на те, що строк тримання ОСОБА_9 під вартою був неодноразово продовжений. Ця обставина у поєднанні із положеннями ст.ст. 196, 197, 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що строк дії ухвали Подільського районного суду м. Києва 14.09.2021 року закінчився 12.11.2021 року. Те, що ухвала Подільського районного суду м. Києва 14.09.2021 року на час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_9 є не діючою унеможливлює її скасування, в тому числі і за наявності зазначених вище порушень кримінального процесуального закону, які судом визнані істотними. Колегія суддів враховує і те, що положеннями КПК України не передбачено можливості закриття провадження у справі чи залишення апеляційної скарги без розгляду у випадку закінчення дії оскаржуваного рішення. У зв`язку із цим колегія суддів позбавлена можливості ухвалити будь-яке рішення у цій справі окрім як залишити оскаржувану ухвалу без змін. Поряд із цим, оскільки зазначені вище істотні порушення кримінального процесуального закону могли істотно вплинути на вирішення питання про законність оскаржуваної ухвали та можуть в подальшому мати преюдиціальне значення у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає за необхідне, залишивши ухвалу без змін, констатувати зазначені порушення, про що указано у мотивувальній частині даної ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 14 вересня 2021 року до 12 листопада 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4