У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Чебанової ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000394 за апеляційною скаргою представника третьої особи адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2022 року про арешт майна.

За участю учасників судового провадження:

представника третьої особи адвоката ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна.

Накладено арешт на майно виявлене та вилучене під час огляду 18.04.2022 у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, поблизу буд. 60, а саме: автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ-брелок чорного кольору від вказаного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, саме: автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 ; ключ-брелок чорного кольору від вказаного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною, винесеною з порушенням вимог КПК України.

Зазначає, що передумовою для звернення слідчого з клопотанням про арешт майна слугувало проведення 18.04.2022 огляду місця події під час якого виявлено та вилучено транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво та ключі від нього, яким відкрито не приховуючись користувався та керував ОСОБА_6 .

Пояснив, що у ході проведення огляду місця події 18.04.2022 у автомобілі було виявлено та вилучено свідоцтво від транспортного засобу та ключі, які знаходились в автомобілі. Тобто проведений органами досудового розслідування 18.04.2022 огляд місця події фактично був обшуком, який за приписами ч. 2 ст. 234 КПК проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Вказав, що з клопотанням про дозвіл на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу, яким керував ОСОБА_6 , сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася. Будь-якого дозволу на проведення огляду транспортного засобу з боку його власника, матеріали провадження не містять. Відсутність заперечень з боку ОСОБА_6 щодо проведення огляду транспортного засобу сама по собі не може свідчити про правомірність дій працівників правоохоронного органу в ході проведення слідчої (розшукової) дії та його добровільну згоду на такий огляд.

Вважає, що огляд місця події 18.04.2022 проведений без дотриманням вимог кримінального процесуального закону, тягне за собою недопустимість протоколу за результатом проведення вказаної слідчої дії, а отже, відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Вказує, що зі змісту клопотання прокурора взагалі не вказано підстав, у зв`язку з чим потрібно здійснити арешт майна, що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Також в даному клопотанні зазначено тільки перелік майна, але не зазначено види майна, що належить арештувати, що є порушенням пункту п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Просить звернути увагу, що в матеріалах справи долучених до клопотання прокурора про арешт майна відсутня постанова про визнання речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження, а відтак, на думку апелянта, у слідчого судді відсутні правові підстави, перераховані в ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що у період часу з 23.03.2022 по 30.03.2022 ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. Нагірна, 61, діючи таємно, незаконно заволоділа транспортним засобом марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.03.2022 до ЄРДР за № 0000394 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

18.04.2022 на блок-посту на перетині пр. Богоявленського та вул. Космонавтів в м. Миколаєві було зупинено вищевказаний автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_6 .

Під час огляду 18.04.2022 у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, поблизу буд. 60, було виявлено та вилучено транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 та ключ-брелок чорного кольору від автомобіля, які видав ОСОБА_6 .

Прокурор зазначив, що незастосування арешту на вилучене майно: автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключ-брелок від вказаного автомобіля, які є предметом вчинення злочину, може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.
Задовольняючи клопотання про арешт майна слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна, його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні за наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, враховано, що власник транспортного засобу помер, доказів володіння вилученим майном іншими особами на визначених законом підставах не надано.

Слідчий суддя дійшов висновку, що надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника або іншого володільця майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у діях фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Позиції учасників судового провадження.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_5 доводи поданої апеляційної скарги підтримав. Прокурор до апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 31.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Як слідує з матеріалів клопотання про арешт майна ОСОБА_11 30.03.2022 звернувся до правоохоронних органів із заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав його батькові ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.03.2022 було відібрано пояснення у ОСОБА_11 , який пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого у власності був автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 . На момент смерті батька, документи та ключі від автомобіля перебували у його співмешканки ОСОБА_9 , а сам автомобіль стояв у приватному гаражі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль було придбано у 2013 році. 30.03.2022 ОСОБА_11 прибув до гаражу, де виявив відсутність автомобіля. Після цього зателефонував ОСОБА_9 , яка повідомила, що автомобіль взяла для вирішення своїх сімейних обставин.

31.03.2022 до ЄРДР за № 0000394 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

18.04.2022 на блок-посту на перетині пр. Богоявленського та вул. Космонавтів в м. Миколаєві було зупинено вказаний автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_6 .

Під час огляду 18.04.2022 у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, поблизу буд. 60, було виявлено та вилучено транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 та ключ-брелок чорного кольору від автомобіля, які видав ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , право власності на автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 , який керував вищевказаним транспортним засобом 18.04.2022 пояснив, що власником автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 є його відчим ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його мати ОСОБА_9 . Зазначив, що 18.04.2022, коли цей автомобіль було вилучено, він керував ним на законних підставах, оскільки мав до нього вільний доступ. Вважав, що у даному випадку існують цивільно-правові відносини щодо цього майна та крадіжку він не вчиняв. На думку ОСОБА_6 , правових підстав для арешту автомобіля немає.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні за наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Однак, приймаючи рішення, слідчий суддя не врахував, що правових підстав для вилучення автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 під час проведення його огляду 18.04.2022, не було.

Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи власника або іншого володільця вищезазначеного майна, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та зважаючи на наведені у клопотанні прокурором мотиви для накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає, що у клопотанні прокурора не міститься обґрунтування щодо необхідності арешту.

Також, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати, окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів, не доведено органом досудового слідства й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вищевказане майно провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

На підставі викладених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2022 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000394 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, а саме: автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; ключ-брелок чорного кольору від вказаного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12