ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/316/22 Справа № 208/547/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усурійська, Приморського краю, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 березня 2022 року включно й визначено заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що складає 148 860 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, встановивши наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, й врахувавши тяжкість злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а також особу підозрюваного, який раніше судимий, встановив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є об`єктивно існуючими, та дійшов висновку, що необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до підозрюваного на цьому етапі досудового розслідування, є тримання під вартою із визначенням розміру застави, й неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішення, підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги скарги, підозрюваний посилається на те, що ухвала є необґрунтованою, невмотивованою й постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому просить її скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Разом з цим, твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що слідчим СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000067 від 24.01.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
24.01.2022 о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 25.01.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
В межах цього провадження слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який є тяжким, й за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу підозрюваного, який раніше судимий, та дійшов обґрунтованого висновку про існування у провадженні ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують, й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні слідчим суддею обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також, його особу, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Окрім того, суд, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд першої інтсанції правомірно визначив розмір застави, який встановлено з урахуванням обставин провадження, який є співмірним з існуючими у провадженні ризиками, й на переконання апеляційного суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним дня нього.

Отже, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3