Справа № 369/6978/22
Провадження №1-кс/369/1213/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 29.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Сектором дізнання відділення поліції № 5 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 29.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, за фактом вчинення невідомою особою шахрайський дій з підробкою документів, які стали підставою для приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :01:029:0070.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2022 до відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_5 , який повідомив про те, що невідомі особи щахрайським шляхом та шляхом підробки документів вчинили неправомірні дії, які стали підставою для переоформлення земельної ділянки, яка перебувала у його власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070.
В ході досудового розслідування, було допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про те, що є власником земельної ділянки яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070, яку він придбав разом з колишньою дружиною ОСОБА_6 .

Як повідомляє свідок, 10.11.2021 суддя Святошинського суду м. Києва виніс ухвалу №729/25123/21 якою задовольнив позов ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , якою заборонив іншим особами вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки. При подальшому зверненні до державного реєстратора з вищевказаною ухвалою свідку стало відомо про те, що земельна ділянка переоформлена на іншу особу. При цьому, з показів свідка стає відомо про те, що йому ОСОБА_5 , який являється власником земельної ділянки, нічого не було відомо з приводу переоформлення землі, а в подальшому йому стало відомо про те, що новим власником земельної ділянки став громадянин ОСОБА_7 , з яким заявник не знайомий та жодних угод з яким не укладав, при цьому переоформлення нотаріально засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 .

Вищевикладене дає підстави органу досудового розслідування вважати, що переоформлення земельної ділянки та фактичне набуття права власності ОСОБА_9 здійснено без відома власника земельної ділянки протиправним шляхом, ймовірно із використанням підроблених документів, або інших неправомірних дій, направлених за заволодіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження вилучених під час досудового розслідування речей (майна), оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаного майна, дослідити всі обставини при яких дане майно передавалось (дарувалось), тощо.

Зважаючи на вищевикладене, орган дізнання дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070, оскільки існує ряд загроз, що можуть негативно вплинути на виконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, а саме:

1) Приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, що може полягати в умисних діях зацікавлених осіб, у вигляді продовження здійснення будівництва багатоквартирних житлових будинків та вказаних земельних ділянках та по виконанню ряду будівельних робіт, які унеможливлять в подальшому встановлення необхідних обставин вчинення кримінального правопорушення та ефективно проводити подальше досудове розслідування, що призведе до значного затягування досягнення завдання кримінального провадження та загалі його неефективності;

2) Умисні дії зацікавлених осіб, що полягають у можливому здійсненні тиску та незаконному впливу на посадових осіб відповідних державних органів та відомств, з метою виготовлення чи надання погоджувальної та дозвільної документації або задля її знищення чи приховування, що унеможливить доведення вини відповідних осіб в частині, яка стосується документів щодо проведення будівельних робіт та іншої погоджувальної документації, та що може потягнути за собою вчинення ряду інших кримінальних правопорушень в частині ймовірного підроблення дозвільної документації та ряду службових злочинів;

3) Можливі дії спрямовані на перешкоджання органу досудового розслідування проведення ряду слідчих дій на вказаних земельних ділянках, за участі спеціалістів відповідних державних органів, та проведення експертиз в кримінальному провадженні, що може потребувати вільного та безперешкодному доступу до вищевказаних земельних ділянок.

Вищевказані дії, в комплексі з іншими ймовірними непередбачуваними обставинами, та в своїй сукупності, можуть бути суттєвою перешкодою для органу досудового розслідування.

Незастосування заборони на використання чи розпорядження майном може призвести до його подальшого незаконного використання, відчуження та настання інших наслідків, які в тому числі перешкоджатимуть кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказану земельну ділянку, необхідно накласти арешт для запобігання можливості її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення, є доходами від них.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує ризик, що вилучено майно, може бути зіпсоване, знищене, перетворене, втрачено особою, яка ними володіє. Крім того, вилучене майно, мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а саме може містити інформацію, яка підтверджує здійснення злочинної діяльності.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У даному випадку вказане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використане для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вона предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також така що зберегла на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.
У зв`язку з чим необхідно арештувати вказане нерухоме майно, тобто тимчасово позбавити особу, яка ними володіє можливості відчужувати це майно до скасування арешту, заборонити цим особам розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його, мати доступ до нього, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни або знищення вказаного майна.
У відповідності зі ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 за № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Розгляд клопотання слідчим суддею прошу здійснити без участі дізнавача та прокурора у випадку їх неявки, врахувати підтримання ними вимог клопотання в повному обсязі, не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, у тому числі не здійснювати аудіо запис судового засідання технічними засобами, оскільки слідчий, прокурор не заперечить проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинним.

На підставі викладеного, прокурор просив суд накласти арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :01:029:0070.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1