Справа № 174/654/21
н/п 1-кп/174/15/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження №0000044 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одружененого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює на «ВГМК» АТ «ОГХК» складачем поїздів, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , близько 09.30 год., знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на дереві наплічну сумку, зазирнувши до якої виявив мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору, внаслідок чого в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

У той же день, тобто 07.08.2021 року, близько 09.35 год., ОСОБА_4 , продовжуючи знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, шляхом вільного доступу викрав з сумки належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , бувший у використанні, вартістю 1 521,16 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Дані дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані по ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав і показав, що ввечері 06.08.2021 року знаходився за адресою АДРЕСА_2 , де з ОСОБА_7 та її кумами вживав алкогольні напої - пиво. Наступного ранку 07.08.2021 року зайшов до цього домоволодіння без попередньої домовленості із господинею, зайшов до двору, двері будинку були зачинені. Він побачив на дереві жіночу сумку, взяв, подивився, що немає нікого, музичну колонку не бачив, ніякої музики не було. З того місця де розташовано дерево на якому висіла сумка не видно те місце, де за словами ОСОБА_6 вони копали картоплю. Сумку брав, щоб повернути кумі, щоб хтось інший не взяв, але повернути не встиг. За допомогою телефону з нею зв`язатися в подальшому не вдалося. Припустив, що сумка належить самій кумі або її кумі, яка приходила 06.08.2021 року, хотів повернути річ особі, якій вона належить. Прийшовши додому він віддав сумку матері, яку вона поставила між кріслами у кімнаті і більше її не чіпали. Потім він пішов на роботу, працював за графіком. Коли до нього звернулись працівники поліції, він відкрив сумку і побачив мобільний телефон, пояснив, що не знає кому він належить і потім добровільно його видав. Потім він віддав ОСОБА_6 сумку і претензій у неї не було. Наявність корисливого мотиву заперечував, стверджував, що не мав наміру продати або подарувати комусь мобільний телефон.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 07.08.2021 року близько 07.00 год. разом з сином прийшли копати картоплю у АДРЕСА_2 , де проживає її брат із родиною, він є власником будинку. Там вже були її батьки. Вони ввімкнули музику на телефоні і через Bluetooth він передавав сигнал на колонку. Потім почули, що музика припинилась, побачили, що сумка зникла. Дерево на яке повісили сумку з телефоном знаходиться прямо на городі, його добре видно з того місця, де вони копали картоплю, на відстані приблизно 5-7 метрів. Потерпіла до дерева де знаходилась колонка та телефон стояла спиною, копала картоплю, мати та її син збирали картоплю. У той час дружина брата із дітьми знаходилась у будинку, який було зачинено, вони спали.

Коли припинила грати музика вона подумала, що закінчився заряд батареї колонки, а через 10-15 хвилин вже пішла перевірити і ввімкнути музику на телефоні. Побачила, що колонка є, а телефону та сумки немає. Сумка матеріальної цінності для неї не представляє на відміну від телефону. Заяву в поліцію вона подала через декілька днів, потім їй повідомили, що телефон знайшли. ОСОБА_4 приходив, просив вибачення після того, як знайшли телефон на наступний день, а до цього її уникав і пояснив це тим, що йому було соромно. Він просив вибачення, але на теперішній час вони не примирились. Просить призначити покарання на розсуд суду відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_8 , показала, що близько 07.00 год. 07.08.2021 року вона прийшла із чоловіком ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 на город сина, о 8-8.45 прийшли дочка ОСОБА_6 та її син. ОСОБА_6 підключила колонку до телефону, сумку повісила на дерево. Коли музика припинила грати, з`ясувалось, що сумка з телефоном зникла. З того місця де вони знаходились до дерева було приблизно 5 метрів, вони копали картоплю і не стежили за сумкою, а від дерева видно хто працює на городі. Програма показувала місцезнаходження телефону у АДРЕСА_3 , де знаходиться гараж ОСОБА_4 , де телефон відключився. О 9.40 вони телефонували за номером ОСОБА_6 , телефон був вже поза зоною, марку телефону вона не пам`ятає. Телефон ОСОБА_6 знаходився в сумці кольору кава із молоком, окрім телефону там був гаманець, банківські картки, ключі, гроші близько 500 грн. Подали заяву про те, що зникла сумка в якій був мобільний телефон, оскільки хотіли його повернути.

Невістки ОСОБА_10 на городі не було, вона знаходилась у будинку і повідомила, що до неї ніхто не приходив. Зі слів ОСОБА_9 свідку відомо, що він бачив у дворі ОСОБА_4 в той час, а сама свідок його у дворі не бачила, але бачила як він переходив поле за двором, впізнала його по чорним шортам, футболці, потилиці. На теперішній час чоловік свідка ОСОБА_9 помер. Спочатку до них приходила мама ОСОБА_4 , а потім 11.08.2021 року він із нею приходив, приніс сумку в якій були ключі, гаманець без грошей, пояснювали, що він був пяний, нічого не памятає, умислу вчинити крадіжку не мав.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що мешкає у АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 знає з 2003 року, це її кум, він хрестив молодшу дочку, часто приходив у гості. Він завжди міг прийти у гості без попередження або попередньо зателефонувавши. За ним не помічали, що він вчиняє крадіжки, у них нічого не зникало. 06.09.2021 року ОСОБА_4 був у неї у гостях, він приніс 2 літри пива, поспілкувалися, а потім він пішов, а 07.09.2021 року вона ОСОБА_4 не бачила. 07.09.2021 року вона відпочивала у своєму будинку, коли їй зателефонувала ОСОБА_8 і попросила вийти. На городі були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Їй пояснили, що на дереві висіла сумка, вони зрозуміли, що вона зникла, коли припинила грати музика. Свідок їм пояснила, що нікого не бачила. ОСОБА_8 вирішила, що це вчинив ОСОБА_4 , але чому свідку не відомо. Будинок належить її чоловіку, однак половиною городу користуються вони, а половиною - його батьки. Зі слів ОСОБА_6 свідку відомо, що в сумці був гаманець, банківські картки, чеки.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 є її сином, станом на серпень 2021 року він працював на філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" позмінно, працював з 8.00 до 20.00, а потім з 20.00 до 08.00, день та ніч, а до цього був вихідний. Він знаходився вдома, відпрацював дві зміни, спав, прийшли співробітники поліції за місцем мешкання її та її сина, це було у серпні, 13-го або 14-го. Свідок розбудила сина, запитала чи брав він сумку і телефон, він пояснив, що був п`яний і подумав, що то була сумка дружини. В той час він перебував у шлюбі з ОСОБА_13 . Сумка була у них вдома, як і телефон, але до цього вона його не бачила. ОСОБА_4 виніс телефон і віддав його в руки поліції в квартирі, про сумку його не запитували. Коли з`ясували кому належить сумка, ОСОБА_4 її відніс ОСОБА_6 сам, у неї претензій не було.

На час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 124). У засіданні було оголошено та долучено до матеріалів справи протокол його допиту на стадії досудового слідства (а.с. 125-128).
Суд вважає, що не може прийняти ці покази, як доказ, оскільки однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. У виняткових випадках показання свідка чи потерпілого можуть бути отримані судом під час досудового розслідування, якщо небезпека для життя і здоров`я, тяжка хвороба чи інші обставини можуть перешкодити їх майбутньому допиту в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань. У такому випадку допит організовується у слідчого судді, в судовому засіданні.

В обґрунтування пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення надано та в судовому засіданні досліджено наступні письмові докази:

Витяг з ЄРДР № №0000044, з якого слідує, що 10.08.2021 р. до ЄРДР внесені відомості з визначеною правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом того, що 07.08.2021 року приблизно о 09.30 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території земельної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 (а.с. 89).

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 заявила, що 07.08.2021 року приблизно о 09.30 год. невстановлена особа, знаходячись на території земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , таємно шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 у чохлі типу книжка червоного кольору із захисним склом на екрані без пошкоджень у робочому стані (а.с. 90-92).

Згідно з протоколом огляду місця події від 10.08.2021 року, оглянуто місце події город знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з таблицею зображень до нього, зокрема, оглянуто дерево на якому остання ( ОСОБА_6 ) залишила сумку з мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 6» (а.с. 95-100).

Згідно з протокол огляду від 10.08.2021 року в кабінеті №17, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності ОСОБА_4 та понятих оглянуто мобільний телефон Redmi 6» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 (а.с. 102-103).

За висновком судово-товарознавчої експертизи № 3124 від 11.08.2021 року за експертною спеціальністю 12.1 - визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів, яка проведена судовим експертом, та з висновків якої вбачається, що станом на 07.08.2021 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6» золотавого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , придбаного у березні 2019 року, з об`ємом внутрішньої пам`яті 64 GB, з об`ємом системної памяті 4 GB, бувшого у використанні, робочому стані, без пошкоджень, із захисним склом на екрані складає 1 521,16 грн. (а.с. 106-110).

Вислухавши обвинуваченого, його захисника, потерпілу та прокурора, допитавши свідків сторони обвинувачення та свідка сторони захисту, дослідивши письмові докази, якими прокурор обґрунтовує доведення вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та оцінивши досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та наявність в його діянні складу інкримінованого йому кримінального правопорушення-проступку, а тому він підлягає виправданню по наступним підставам.

Так, згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом ст.ст. 85, 86 КПК України, докази в кримінальному провадженні мають бути отримані тільки у порядку, передбаченому КПК, а отриманий з порушеннями доказ є недопустимим і не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В рішенні Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 року зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Родовим об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України є право власності, зміст якого становлять володіння, користування і розпорядження своїм майном. Предметом злочинів проти власності є, як правило, майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності. Об`єктивна сторона злочинів проти власності характеризується активними діями, які безпосередньо заподіюють майнову шкоду окремій особі чи державі. Ці дії вчиняються певним способом.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено наявності у діянні ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, через відсутність ознак суб`єктивної сторони складу вказаного злочину проти власності, а саме прямого умислу, корисливого мотиву і мети. Слід зазначити, що відсутність хоча б одного із вказаних елементів, тягне за собою відсутність складу злочину.

Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові. При цьому, під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею. Корисливий мотив, як обов`язкова ознака, при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.

Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатному вилучає чуже майно і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.

Прокурор посилається на те, що заволодівши мобільним телефоном, обвинувачений не повернув його за наявності реальної можливості, а саме: протягом дня 07.08.2021 року коли був вихідний, увечері 08.08.2021 року коли працював у денну зміну, протягом дня 09.08.2021 року коли працював в нічну зміну і 10.08.2021 року в першій половині дня поки телефон не вилучили його працівники поліції. До цього моменту він мав реальну можливість розпорядитися ним як своїм власним: продати, подарувати, використати на свої потреби.

Вказане твердження прокурора суд оцінює критично, оскільки воно є голослівним і ґрунтується на припущеннях та не підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що корисливої мети як і корисливого мотиву, викрадення майна у нього не було, сумку він взяв не з метою збагачення, а лише щоб повернути власнику, але не знав кому вона належить. Те що після вилучення мобільного телефону працівниками поліції він повернув сумку потерпілій ОСОБА_6 підтверджується і показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_6 .

Проаналізувавши всі надані сторонами судового провадження докази, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за фактичних обставин, викладених у висунутому йому обвинуваченні.

Так, згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_4 «діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, шляхом вільного доступу викрав з сумки належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , бувший у використанні, вартістю 1 521,16 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму».

Стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений вчинив крадіжку майна потерпілої у зазначений в обвинуваченні спосіб.

ОСОБА_4 зазначив, що взяв сумку, а те, що мобільний телефон знаходився в належній потерпілій сумці і вона зникла разом із телефоном підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_6 , що не було враховано органом досудового розслідування та прокурором при складанні обвинувального акту.

Надані стороною обвинувачення суду докази, а саме протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.08.2021 року; протокол огляду місця події від 10.08.2021 року; заява ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам поліціїмобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; протокол огляду предмету від 10.08.2021 року; висновок експерта №3124 від 11.08.2021 року свідчать лише про факт зникнення мобільного телефону.
Крім того, стороною обвинувачення не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту належності майна потерпілій, його вартості та, відповідно, розміру завданих збитків.

Суд не приймає у якості допустимого доказу по справі висновок судово-товарознавчої експертизи № 3124 від 11.08.2021 р., проведеної судовим експертом та яким встановлено вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 (а.с. 106-110).

Згідно п. 3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.04.2017 № 1420/5), коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Згідно Розділу VI вищевказаної Інструкції, основними завданнями товарознавчої експертизи є визначення вартості товарної продукції.

Об`єктивних причин які б перешкоджали провести судово-товарознавчу експертизу не по фотозображенню майна, а з його наданням з матеріалів справи не вбачається, оскільки відповідно до квитанції № 773 він був поміщений у неспеціалізований пакет чорного кольору і переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів (а.с. 105).

Також стороною обвинуваченого не надано доказів на підтвердження належності потерпілій ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 фіскальних чеків, квитанції, тощо. А відтак він не може бути речовим доказом по справі і його слід виключити з числа речових доказів.

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що інкриміноване ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачення у вчиненні таємного викрадення чужого майна, забезпечується неналежними доказами, які є сумнівними, а будь-яких інших об`єктивних доказів вини особи органом державного обвинувачення не надано. Дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах не можуть бути враховані, як докази винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінально правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, за змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

З цього приводу, також неодноразово висловлював правову позицію і Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Судом досліджено усі докази, надані стороною обвинувачення і інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення не надала.

Згідно положень ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За вимогами ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зокрема наявність у нього прямого умислу на викрадення майна потерпілої, а саме мобільного телефону, не встановлена належним чином його вартість та, відповідно, розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не надано достатніх та допустимих доказів належності цього майна потерпілій, не доведено спосіб заволодіння цим майном, вказаний у обвинуваченні, усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь, тому ОСОБА_4 підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Речовий доказ: «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 773 (а.с. 104, 105) - залишити в камері зберігання речових доказів до встановлення власника майна.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Речовий доказ: «Xiaomi Redmi 6» золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 773 - залишити в камері зберігання речових доказів до встановлення власника майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На вирок протягом тридцяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1