У Х В А Л А
Справа № 183/2487/22

№ 1-і/183/82/22

04 серпня 2022 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янська Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком від 24 червня 2021 року Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначав, що ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року в рамках розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289. ч.3 ст.185 КК України, останньому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2022 року. Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України, запобіжний захід продовжено до 09.06.2022. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2022 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 05.08.2022. На даний час, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, не перестали існувати ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. З метою запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,3,5, ч.1 ст. 177 КПК України, просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, зазначив, що не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також зауважив, що одна з потерпілих у кримінальному провадженні відмовилась від обвинувачення. За станом здоров`я не може перебувати у СІЗО.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив відмовити у клопотанні прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України (справа №628/4031/21).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду 18.03.2022 № 11/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2022 року включно.

Відповідно до ч.6 ст. 615 КПК України строк тримання під вартою вважався продовженим до вирішення відповідного питання судом до 09 червня 2022 року включно.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 серпня 2022 року включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 р. «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за №1/0/2-22, зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Так, суд враховує, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала слідчого судді від 27 серпня 2021 року (справа 628/3103/21) про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, суд враховує наступне.

Суд вважає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 та ч.3 ст.185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та на строк до шести років, відповідно. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи що матеріали кримінального провадження перебувають на стадії судового розгляду.

Беручи до уваги, що обвинувачений офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України та активними бойовими діями на території Харківської області, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

При цьому доводи обвинуваченого про те, що він має родичів у м.Харкові, де може проживати у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у судовому засіданні жодним чином не підтверджені.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості цього обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченому відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків не зменшився та продовжує існувати.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, ч.2 ст.190 КК України. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 вчинені у серпні 2021 року, тобто після ухвалення вироку, що свідчить про високу імовірність вчинення нового кримінального правопорушення.

Суд звертає також увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 від вартою, суд вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

З урахуванням наведеного, з огляду на конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 виконання ним своїх процесуальних обов`язків, клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В даному випадку підстав не визначати розмір застави, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, судом не встановлено.

На виконання зазначених вимог суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також враховуючи строк, з якого обвинувачений тримається під вартою, враховуючи, що матеріали кримінального провадження до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передано, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, суд виходить з вимог ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», складає 74430 грн.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 жовтня 2022 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави внесенням якої запобіжний захід у виді тримання під вартою йому замінюватиметься у даному кримінальному провадженні на запобіжний захід у виді застави.

Розмір застави визначити у межах 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати: прибувати за викликом до прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 04 жовтня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 08.08.2022 року о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_1