Справа № 131/88/22
Провадження №1-кп/131/108/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2022 року

Іллінецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2021 року за № 0000414 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня базова, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2021 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прийшов до домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_4 через незачинену хвіртку зайшов на територію вищевказаного домогосподарства та прийшов до піднавісу, де виявив скутер марки «SUZUKI» моделі «LETS 2 DX» 2000 року випуску, та скориставшись відсутністю власника скутера - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 без дозволу останньої, не маючи права на користування вказаним транспортним засобом, з метою використати транспортний засіб для власних потреб, виштовхав його з двору, та таким чином незаконно заволодів скутером марки «SUZUKI» моделі «LETS 2 DX» 2000 року випуску.

Виштовхавши скутер на вулицю, ОСОБА_4 за допомогою ключа, який останній знайшов в бардачку, завів його та поїхав до домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де проживає його матір ОСОБА_7 . Проте, проїхавши близько 1 км., вищевказаний скутер заглох, після цього ОСОБА_4 продовжував його штовхати. Приїхавши до вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 залишив скутер марки «SUZUKI» моделі «LETS 2 DX» на подвір`ї, при цьому не повідомляючи ОСОБА_7 , що заволодів ним незаконно. Вказаний скутер 18.12.2021 був вилучений працівниками Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 в судовому засіданні просить обвинуваченому ОСОБА_4 призначити передбачене законом покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з обмеженнями п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому зазначив, що розумів протиправність своїх дій.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з обмеженнями п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, не заперечує щодо стягнення судових витрат за проведення експертизи та повернення потерпілій скутера.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась надавши суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, просить суд покарати обвинуваченого за усією строгістю закону, цивільний позов не подавався та подаватись не буде.

Суд, відповідно до частини 3 статті 26 КПК України та частини 3 статті 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних ОСОБА_4 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, надані стороною обвинувачення суду, докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння транспортним засобом. Зокрема, обвинувачений в судовому засіданні даної обставини не заперечував, надавши суду чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованого йому злочину. Також суд враховує, що ОСОБА_4 , як слідує з наданих ним у судовому засіданні показань, на час вчинення інкримінованого йому злочину та на час судового розгляду кримінального провадження усвідомлював протиправність своїх дій.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Суд, при визначенні міри покарання, бере до уваги досудову доповідь, надану Гайсинським відділом № 2 філії державної установи «Центу пробації» у Вінницькій області про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, що не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб), та у зв`язку з вирішенням питання про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням з покладанням на обов`язків згідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі й послідовні показання щодо обставин його вчинення, при цьому у вчиненому розкаявся. Крім того, суд враховує, що обвинувачений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Як вже було зазначено судом вище, метою покарання згідно з приписами частини 2 статті 50 КК України є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 р. у справі № 298/95/16-к зазначив, що у частині 2 статті 65 КК України, встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно застосувати покарання у межах санкції, визначеної частини 1 статті 289 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, за проведення судово-товарознавчої експертизи які становлять 514,83 (п`ятсот чотирнадцять гривень 83 коп.) грн.

Цивільний позов не заявлявся. Матеріальна шкода не завдана. Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в сумі 514,83 (п`ятсот чотирнадцять гривень 83 коп.) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000414, а саме: є скутер марки «SUZUKI» моделі «LETS 2 DX» 2000 року випуску, який зберігається в боксі речових доказів Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_6 , арешт накладений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року на дане майно скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: