Справа № 473/755/22
Номер провадження 1-в/473/76/2022
УХВАЛА
Іменем України

"08" квітня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурор ОСОБА_3 ,
представник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_4 ,
засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська ВК №72» клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, громадянин України, раніше не судимий, проживав за адресою АДРЕСА_1 , засуджений 31.10.2014 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України; ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.09.2015 року звільнення з іспитовим строком було скасовано та ОСОБА_5 було направлено до місць позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

засуджений ОСОБА_5 який відбуває в ВК №72, звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке просив задовольнити. Зазначив, що не працевлаштований, оскільки не має паспорту. Вказав, що приймає участь в навчанні та заняттях фізкультурою. Пояснив, що намагається дотримуватися всіх правил поведінки в установі, але не знає чому в характеристиці адміністрація характеризує його негативно.

Прокурор та представник ДУ «Вознесенська ВК №72» заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, за весь період відбування покарання має 2 стягнення та лише 1 заохочення, що не доводить його виправлення в місцях позбавлення волі та свідчить про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив, що ОСОБА_5 засуджений 31.10.2014 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.09.2015 року звільнення з іспитовим строком було скасовано та ОСОБА_5 було направлено до місць позбавлення волі відповідно до вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 31.10.2014 року.
В порядку виконання вироку засуджений був затриманий аж в 2020 році.
Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 25.02.2020 року, закінчення строку відбуття покарання 25.02.2023 року.
В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.02.2020 року. Під час тримання у СІЗО м.Одеса вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 14.04.2020 року ОСОБА_5 відбуває покарання у Вознесенській ВК №72. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно.
07.09.2021 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України щодо заміни покарання на обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено. Після цього засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
Загалом за весь період відбування покарання ОСОБА_5 має 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та лише 1 заохочення.
Як зазначено в характеристиці, наданій адміністрацією установи, засуджений ОСОБА_5 у майстерні установи не працевлаштований. Участі в суспільно-корисному житті відділення та у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. У відділенні веде пасивний, пристосовницький спосіб життя. За характером спокійний та врівноважений. Здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу. По відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований. За вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий.
У відношенні до представників адміністрації установи намагається бути ввічливим та коректним. Із засудженими загалом не конфліктний. Потребує контролю з боку адміністрації установи. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, отримує посилки.
Враховуючи викладене, адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує що згідно із ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, висновок суду про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися не лише на наявності умов, визначених ст.81 КК України в частині строків, які має відбути засуджений для застосування такої пільги, а й на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та свідчать не тільки про відбуття відповідного строку покарання, який дає підстави для умовно-дострокового звільнення від його відбування, а й вказують саме на виправлення засудженого.
Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 в ВК не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт матеріали особової справи засудженого та характеристика - не містять. Характекризується засуджений негативно. Протягом всього періоду відбуття покарання ОСОБА_5 заохочувався лише 1 раз за підсумками роботи в ІІІ кварталі 2020 року, мав 2 стягнення (за зберігання заборонених речей), які зняті та погашені. Участі в програмах виховного впливу та соціально-корисному житті відділення засуджений не приймає.
Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 та його поведінку за весь період відбування ним покарання не свідчать про доведення його виправлення та про наявність визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1