ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №000101 від 30.03.2022 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , уродженця с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 04.07.2022 року.

ЄУНСС №727/3964/22 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-сс/822/159/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України
Доводи апеляційних вимог.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не погоджується із вказаною позицією слідчого судді.

Зазначає, що взяття під варту є найсуворішою мірою запобіжного заходу в кримінальному процесі, а альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя не застосував. Арешт означає фізичну ізоляцію людини від суспільства, яку запідозрили у вчиненні злочину, утримання її за гратами, в спеціально призначених для цього установах. Це найвища міра обмеження людської свободи.

Чинний КПК України визначає тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, який застосовується тільки у разі, якщо стороною обвинувачення буде доведено, що жоден з пом`якшених запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (ст. 183 КПК України).

Оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, зауважує, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином обґрунтованість тримання особи під вартою на такий довгий термін, а тому вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Вважає, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути такою, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Позиції сторін.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній та змінити ухвалу слідчого судді й визначити останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 198480 грн..

Прокурор просив апеляційні вимоги учасника кримінального провадження залишити без задоволення, як необґрунтовані, а ухвалу слідчого судді без змін, як таку, що відповідає вимогам закону.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.03.2022 р., ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_9 , запропонувавши останньому вчинити розбійний напад на його знайому для заволодіння належними їй грошовими коштами, які вона зберігала в будинку та гаражному приміщенні.

Після цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи місце розташування будинку ОСОБА_10 , оскільки неодноразово був у її житлі, показав ОСОБА_9 місце проживання потерпілої, розповів про час її перебування по місцю проживання, а також зазначив, що добровільно вона не від дасть своїх заощаджень, у зв`язку із чим, буде необхідність застосувати до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я або погрози застосування такого насильства.

Крім цього, ОСОБА_7 визначив ролі учасників розбійного нападу. Також вказав, що у разі необхідності ОСОБА_9 може підшукати інших осіб, спільно з якими, будучи в масках, проникне в приміщення будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , та застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої або погрози застосування такого насильства, заволодіють належними їй грошовими коштами, які вони розподіллять між собою, визначивши частку та час вчинення злочину.

В подальшому, 04 квітня 2022 року ОСОБА_7 прибув з особами, залученими до вчинення злочину, до місця неподалік від житлового будинку потерпілої ОСОБА_10 та залишився чекати в автомобілі. Вважаючи, що вчиняється розбійний напад, дочекався його завершення та отримавши передані йому грошові купюри, був затриманий працівниками правоохоронних органів.

04.04.2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.04.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187 КК України.

06.04.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У зв`язку з чим, до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці звернувся старший слідчий відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_11 з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, без визначення розміру.

Ухвалою слідчого судді від 27.05.2022 року вказане клопотання органу досудового розслідування було задоволено та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнів не викликає, а їх сукупність дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою та дає підстави для продовження строку тримання його під вартою.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, або ж щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчиненого злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого законом встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також дані про особу підозрюваного в їх сукупності, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин стороною захисту суду не надано.

Згідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту, що в разі обрання відносно ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становитиме 198480 грн., яка здатна утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, то, на думку колегії суддів вони є не вмотивованими та недоведеними.

Оскільки, наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, як і не містять тих даних, які б давали можливість застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, як про те просить захист.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на встановлені ризики та особу ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого ним кримінально караного діяння та період вчинення - воєнний стан, який оголошений відповідно до указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом й не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги учасника провадження.

Істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 309, 404, 407, 418, 419, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3