Справа № 183/3347/22
№ 1-і/183/98/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001059 від 01.11.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Солнцево, Солнцевського району, Курської області, Російської Федерації., який має середню освіту, не працюючого, раніше судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Шевченківського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області від 25.08.2022 р. про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового розслідування вказаного провадження ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжено до 10.05.2022 р.

Відповідно до частини 6 статті 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому законом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України до 10.07.2022 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 року, строк тримання під вартою продовжено до 03.09.2022 включно.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець сел. Солнцево, Солнцевського району, Курської області, Російської Федерації, громадянин України, не працюючий, без освіти, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:14.06.2021 вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст. 186 КК України до громадських робіт на строк 120 годин та обвинувальний акт відносно якого 30.10.2021 направлено до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч. 1 ст. 122, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України являється тяжкими злочином, за який Законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Метою продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду (враховуючи те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання не має міцних соціальних зв`язків, тому, перебуваючи не під вартою, останній може покинути межі Харківської області або території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2) вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, зважаючи на те, що обвинувачений існує за рахунок випадкових заробітків, раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності;

3) незаконно впливати на свідків або потерпілого у даному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спотворивши чи сховавши докази, які на цей час не були вилучені або створення уявних доказів його невинуватості.

Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Крім того обрати більш м`який запобіжний захід не виявляється можливим, оскільки на теперішній час територія, Куп`янського району перебуває під окупацією військ Російської Федерації, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого та значно збільшує вищевказані ризики.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що має 6 дітей, бажає піти на війну. Просив відпустити його.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що до обвинуваченого може бути застосований більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання родичів обвинуваченого в м. Харкові. Оскільки відсутні матеріали обвинувального акту, то клопотання не є обґрунтованим.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду матеріали в частині заявленого клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Куп`янським відділом поліції ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001059 від 01.11.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської областi від 19.11.2021 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17.01.2022 включно.

Пізніше першим заступником керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України до 10.07.2022 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 року, строк тримання під вартою продовжено до 03.09.2022 включно.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснила, що маються ризики, передбачені 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків або потерпілого у даному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спотворивши чи сховавши докази, які на цей час не були вилучені або створення уявних доказів його невинуватості; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, зважаючи на те, що обвинувачений існує за рахунок випадкових заробітків, раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності.

ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Покарання за вказаний злочин, можливе у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Судом встановлено, що фактичним місцем проживання ОСОБА_5 є: АДРЕСА_2 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 г. 30 хв. з 24 лютого 2022 р. строком на 30 днів введений воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 р.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон про забезпечення прав) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно зі ст. 3 Закону про забезпечення прав для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На адміністративній межі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію Указом Президента України, може запроваджуватися тимчасовий прикордонний контроль.

Лінія зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Таким чином для з`ясування чи є певна територія України тимчасово окупованою Російською Федерацією слід встановити факт встановлення та здійснення збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією Російської Федерації фактичного або загального контролю в межах частини території України. При цьому для визнання певної території України тимчасово окупованою спеціального рішення будь-якого державного органу не потрібно.

Відсутність встановлених Кабінетом Міністрів України адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України також не має юридичного значення для визначення певної території України тимчасово окупованою.

Таким чином доказом тимчасової окупації певної території України можуть бути будь які дані, які свідчать про факт тимчасової окупації.

Петропавлівська сільська територіальна громада Куп`янського району Харківської області (до складу якої входить с. Кучерівка) входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року (затв. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75).

Отже, с. Кучерівка є тимчасово окупованою територією.

Оскільки постійне місце проживання ОСОБА_5 знаходиться у с. Кучерівка Куп`янського р-ну, Харківської обл., тобто на тимчасово окупованій території, то у разі не застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою вона може знаходитись за місцем свого постійного проживання. Знаходження її на тимчасово окупованій території може привести до переховування ОСОБА_5 від суду.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, яка тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого, а саме: має місце постійного проживання на тимчасово окупованій території України; не працює.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52000 грн. (2600 грн. х 20).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:
Клопотання прокурора Шевченківського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області від 25.08.2022 р. про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 (включно) жовтня 2022 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень у грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем)

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 05 вересня 2022 р. о 08 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1