Справа № 127/6197/22
Провадження № 1-кп/127/123/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
психолога Комунальної установи «Центр професійного розвитку педагогічних працівників Калинівської міської об`єднаної територіальної громади» ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000048, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Корделівка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, студента 1 курсу Вищого професійного училище, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, зимою 2021 року, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, діючи умисно, придбав кастет ударно - дробильної дії, який за своїм зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї (кастета), без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що даний предмет являється холодною зброєю, а як наслідок - розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_8 добровільно не здав кастет ударно - дробильної дії до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам визначених «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992.
В подальшому, 01.02.2022 приблизно о 21.47 год., ОСОБА_8 , рухаючись поблизу будинку № 4 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці, був зупинений працівниками БПСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області, після чого в ході проведення огляду, останній добровільно видав із лівої кишені куртки, в яку він був одягнутий, кастет ударно - дробильної дії, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-22/156-ХЗ від 08 лютого 2022 року, металевий предмет, вилучений 01.02.2022 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Вінниця, вул. С. Зулінського, 4 являється холодною зброєю. Даний предмет є кастетом, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив суду, що вказаний кастет він замовив на Телеграм каналі у 2021 року за власні збережені кошти, та забрав його у відділенні Нової пошти. Обвинувачений повідомив, що кастет носив при собі з метою похвалитись перед друзями та у разі необхідності з метою самооборони. Мети нанести ушкодження цим предметом комусь не мав. В подальшому, 01.02.2022 він, рухаючись поблизу будинку № 4 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці, його зупинили працівники поліції та на їх запитання чи є заборонені предмети добровільно видай наявний в нього кастет. Підтримав клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 надала клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батькам, а саме - матері.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника про звільнення сина від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під її нагляд. Пояснивши, що син жалкує про вчинене, вона неодноразово проводила із сином виховні бесіди, та син пообіцяв в подальшому не вчиняти подібного. Син виховується в належних умовах та забезпечений всім необхідним. ОСОБА_5 вважає, що вона має вплив на сина, зможе забезпечити його належну поведінку та має можливість належним чином здійснювати нагляд за ним.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України. Звільнити ОСОБА_9 від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 Кримінального кодексу України. Не заперечував проти задоволення клопотання захисника та застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд ОСОБА_5 , визначивши їх тривалість один рік.
В судовому засіданні психолог Комунальної установи «Центр професійного розвитку педагогічних працівників Калинівської міської об`єднаної територіальної громади» ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експерти № СЕ-19/102-22/156-ХЗ від 08 лютого 2022 року металевий предмет, вилучений 01.02.2022 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Вінниця, вул. С. Зулінського, 4 є холодною зброєю. Даний предмет є кастетом, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.
Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 02.02.2022 року вбачається, що металевий предмет ззовні схожий на катет, який поміщено до спеціального пакету НПУ №7369831 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000048.
Суд зазначає, що під час судового провадження суд, у відповідності з вимогами ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, дослідив докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження. Зокрема, допитав обвинуваченого, дослідив інші надані докази.
Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази, відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена наданими та дослідженими судом доказами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. Примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу. У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Відповідно до ст. 12 КК України, неповнолітній ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин.
Як встановлено в судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_9 , у вчиненому він щиро розкаявся та завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Суд також враховує фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Крім того, суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та жалкує про вчинене.
Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді Хмільницького районного відділу №1 Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області вихідний №42/7/617/-22 від 22.04.2022, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 зацікавлений у змінах, має позитивні плани на майбутнє. Враховуючи низьку ймовірність вчинення кримінального правопорушення повторно, на думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 , без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб. Тобто, на переконання органу пробації, ймовірність виправлення правопорушення без ізоляції від суспільства, доцільно застосувати покарання альтернативне позбавленню чи обмеженню волі. У випадку, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти додатковий обов`язок гідно п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України на розсуд суду.
При вирішенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_5 , суд бере до уваги умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, зокрема те, що він на даний час проживає та виховується матір`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив кримінальне правопорушення, думку його законного представника щодо можливості застосування примусового заходу виховного характеру.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, враховуючи думку прокурора та психолога Калинівської міської ради, дослідивши наданні докази та інші обставини, які мають істотне значення, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 слід задовольнити.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Звільнити ОСОБА_4 від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , яка позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, приділяє належну увагу вихованню сина та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на сина і постійний контроль за його поведінкою. При цьому слід встановити тривалість примусового заходу виховного характеру терміном на один рік.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 97, 105, 263 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 Кримінального кодексу України.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , терміном один рік.
Виконання вироку суду в частині застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 доручити комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Калинівської міської ради.
Стягнути з законного представника неповнолітнього - ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2022 на металевий предмет ззовні схожий на кастет, який поміщено до спеціального пакету НПУ №7369831, який було вилучено у ОСОБА_4 .
Речові докази по кримінальному провадженню №0000048, а саме:
-металевий предмет ззовні схожий на кастет, який знаходиться в спеціальному пакеті НПУ № 7369831 знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: