ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
перекладача ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/15530/18 відносно:

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Очамчира Республіки Грузія, громадянина Грузії, проживаючого в Україні на підставі посвідки на постійне проживання, з середньою освітою, який є фізичною особою - підприємцем, одруженого, раніше в Україні не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
30 вересня 2017 року приблизно о 14 годині 50 хвилині, ОСОБА_15 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT LAGUNA», реєстраційний номер Республіки Польша НОМЕР_1 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості, здійснював рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю вул. Центральний аеропорт в Малиновському районі м. Одеси, на якій організовано двосторонній трьохрядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3, з боку вул. Овідіопольська дорога в напрямку аеропорту «Одеса», по крайньої правої смузі руху, зі швидкістю 124... 130 км/год., яка значно перевищує установлену в населених пунктах швидкість руху 60 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4., п.п. б) п. 12.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:
п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
п.12.9. п.п. «б» «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;
Здійснюючи подальший рух та наближаючись до розташовано праворуч заїзду в гаражне товариство «Чайка», розташованого за адресою вул. Центральний аеропорт, 1«а», ОСОБА_15 був неуважним, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, у порушення вимог п.п. 1.5., п.п. «б» п. 2.3. зазначених Правил, якими передбачено:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. п.п. «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки у вигляді пішохода ОСОБА_16 , який перетинав проїзну частину вул. Центральний аеропорт, рухаючись тихою ходою, зліва направо за ходом руху автомобіля, перетинаючи крайню ліву і середньо смуги та виходячи у смугу руху автомобіля «RENAULT LAGUNA».
Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події ОСОБА_15 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п.п. 12.1.,12.3. зазначених Правил, що зобов`язують водія:
п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди»;
відволікся від керування, з моменту об`єктивної можливості виявити небезпечний рух зазначеного пішохода, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки та передньою частиною автомобіля «RENAULT LAGUNA» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_16 , який на момент наїзду тривалий час знаходився у полі зору водія зазначеного автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_16 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тулуба та кінцівок у вигляді переломів правих ребер та правої ключиці, розривів правої легені та печінки з крововиливами в праву плевральну і черевну порожнини, розриву черевної частини аорти з крововиливом в за очеревинний простір, а також відкритого багато уламкового перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому лівих малогомілкової та великогомілкової кісток і травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні правої гомілки, від яких настала смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 30 вересня 2018 року він їхав з роботи на автомобілі «RENAULT LAGUNA», по дорозі в напрямку Одеського аеропорту, по правій смузі проїздної частини. Рухався він зі швидкістю приблизно 75-80 км на годину, оскільки його автомобіль вже старий та велику швидкість на ньому він не розвивав. В машині він їхав разом з дружиною. Проїхавши біля 25 метрів від перехрестя, він побачив, що на дорогу вийшов чоловік, тому почав гальмувати і подав звуковий сигнал, для того щоб пішохід зупинився, але останній не відреагував. З однієї сторони був бордюр, а в ліву смугу руху неможливо було перестроїтись, так як там рухались інші автомобілі. Намагаючись об`їхати чоловіка на дорозі, він скерував автомобіль праворуч, та виїхав на високий бордюр. Зіткнення з пішоходом трапилось лівою передньою частиною його автомобіля. Пояснити, чому довжина гальмівного шляху, при зазначеній ним швидкості, склала більш ніж 80 метрів, обвинувачений пояснити не може.
На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілої, процесуальні документи, висновки судових експертів та речові докази.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 суду пояснила, що свідком подій які відбулись з її чоловіком вона не була. ДТП в якому загинув її чоловік сталося 30.09.2017 року. Близько 15 години їй повідомили про те, що її чоловік потрапив в ДТП. Вона приїхала на місце події, чоловіка там вона вже не застала, його на той час вже забрав автомобіль медичної допомоги, та повезла до лікарні. На місці події вона бачила, автомобіль з розбитим лобовим склом, з якого стирчала кепка її чоловіка. На місці подій вона бачила обвинуваченого. Державний номер автомобіля, який збив її чоловіка вона не пам`ятає, але реєстрація автомобіля була не українська. ДТП сталось на вулиці Центральний аеропорт в місті Одесі.
Крім показів потерпілої, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_15 інкримінованого злочину, а саме:
- витяг з ЄРДР №0000806 від 01.10.2017 року.
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2017 року, з додатком плана-схеми ДТП, фототаблиць;.
- протокол огляду речових доказів від 01.10.2017 року;
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.10.2017 року, а саме автомобілю марки «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.10.2017 року, а саме: фрагменту біологічного походження у вигляді кістки та взуття пішохода ОСОБА_16 ;
- висновок судового експерта за результатами дослідження систем керування та ходової частини автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». №17-4695 від 27.04.2018 року, згідно якого: ходова частина, рульове керування й гальмівна системи автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на момент експертного огляду перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем;
- висновок судової транспортно-трасологічній та автотехнічній експертизи дослідження обставин наїзду автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на пішохода №17-4696/4794 від 27.04.2018 року, згідно якого в передній центральній частині автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючи частини передка в центральній частині автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з подальшим закиданням тіла пішохода на вітрове скло. Наїзд на пішохода стався по ходу розповсюдження слідів гальмування автомобіля до початку локалізації продуктів наїзду (осипу вітрового скла та речовини біологічного походження) яка зафіксована на первинній схемі місця пригоди під номером 8. Слідам гальмування автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » в умовах події відповідає швидкість руху близько 124…130 км/г;
- висновок судово-медичного експерта за фактом смерті ОСОБА_16 № 1152-3189/2017 від 08.11.2017 року згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлена поєднана травма голови, тулуба, кінцівок:
а) травма голови: садно лобово-тім`яної ділянки голови справа, забійна рана тім`яно- потиличної ділянки голови справа, синець лобово-скроневої ділянки голови справа, верхнього та нижнього повік правого ока і правої виличної ділянки, синець та садна лобової ділянки голови по центру та зліва, садна лівого крила носа, крововилив в м`яких тканинах лобової ділянки голови справа;
б) закрита травма тулуба: садна правої та лівої клубової і пахової ділянок, садно поперекової ділянки тулуба зліва, крововилив з карманоподібним відшаруванням підшкірно- жирової клітковини від підлеглих м`яких тканин лівої бічної поверхні грудної клітки поміж лопатковою і середньою пахвовою лініями відповідно проекції 8,9,10-го лівих ребер, багатоуламкові переломи правої лопатки та правої ключиці з крововиливом в м`які тканини, переломи 2,3-го правих ребер по передній пахвовій лінії з крововиливом під пристінковою плеврою в проекції переломів, забій легенів, крововиливи у коренів легенів, розрив правої легені з крововиливом в праву плевральну порожнину (1200 мл рідкої крові), поперечні розриви прямих м`язів передньої черевної стінки з вогнищевим крововиливом та відшаруванням підшкірно-жирової клітковини від підлеглих м`яких тканин живота, множинні розриви діафрагмальної та вісцеральної поверхонь правої частки печінки з крововиливом в черевну порожнину (120 мл рідкої крові), крововилив у судинної ніжки селезінки, крововилив та розрив кореня брижі тонкої кишки, крововиливи в товщу жирової капсули правої та лівої нирок, крововилив під капсулою підшлункової залози, неповний розрив черевної частини аорти з крововиливом в заочеревинну клітковину;
в) травма кінцівок: рвані рани задньої поверхні правого ліктьового суглоба та задньої поверхні правого передпліччя, синець задньої поверхні правого ліктьового суглоба, задньої поверхні правого передпліччя у верхній, середній і нижній третинах та тильної поверхні правої кисті і проксимальних фаланг 1-5-го пальців правої кисті, відкритий багатоуламковий перелом правої ліктьової кістки з крововиливом в м`яких тканинах правого передпліччя, синець та садна задньої поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третинах, тильної поверхні лівої кисті та тильної поверхні проксимальних фаланг 2-5-го пальців лівої кисті, травматична ампутація правої нижньої кінцівки на рівні правої гомілки у верхній третині, багатоуламкові переломи правих малогомілкової та великогомілкової кісток, синець та садно передньо-внутрішньої поверхні лівої гомілки, крововилив та карманоподібне відшарування шкіри від підшкірно-жирової клітковини лівої гомілки у верхній, середній і нижній третинах, закриті переломи лівих малогомілкової та великогомілкової кісток.
Множинність, масивність, локалізація та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) свідчать про те, що ушкодження у ОСОБА_16 утворилися в результаті дорожньо-транспортної події при зіткненні пішохода з рухомим транспортним засобом (легковим автомобілем) і подальшим контактом пішохода з дорожнім покриттям.
Всі тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_16 за даними судово-гістологічного дослідження (м`які тканини з крововиливами та внутрішні органи з ушкодженнями - з нерізко вираженою початковою перифокальною клітинною реакцію) заподіяні прижиттєво, одночасно, за декілька десятків хвилин до настання його смерті.
Смерть ОСОБА_16 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою тулуба та кінцівок у вигляді переломів правих ребер та правої ключиці, розривів правої легені та печінки з крововиливами в праву плевральну і черевну порожнини, розриву черевної частини аорти з крововиливом в заочеревинний простір, а також відкритого багатоуламкового перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому лівих малогомілкової та великогомілкової кісток і травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні правої гомілки, заподіяних йому при дорожньо-транспортній події.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_16 з`явився шок, що підтверджують морфологічні дані, виявлені при судово-гістологічному дослідженні та дослідженні трупа нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, порушення гемодинаміки в мікроциркуляторному руслі у вигляді агрегації еритроцитів і сепарації крові в просвіті окремих кровоносних судин, жирова емболія середнього ступеня судин легенів, «шокова нирка».
Всі тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_16 та зазначені у п. 1 (а,б,в) даного висновку, заподіяні при дорожньо-транспортній події одночасно по одному механізму, складають єдиний комплекс поєднаної травми і тому оцінюються разом, були небезпечними для життя та згідно з п.п. 2.1.1. (а), 2.1.3. (л), 2.1.3. (м), 2.1.3. (о), 2.1.3. (п) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Київ, 1995 р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_16 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,7 %. Зазначена концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
- висновок судово-медичного експерта імунолога № 934 від 07.11.2017 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_18 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти -А з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. При дослідженні на видову та групову приналежність фрагмента біологічного походження -кістки, виявленої та вилученої при огляд місця події, та змивів на марлю з її м`язових залишків, виявлено білок людини та антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає його походження від особи -носія даної групової приналежності, у тому числі від потерпілого ОСОБА_16
- висновок судово-медичного експерта криміналіста № 541 від 26.10.2017 року, згідно якого на правій та лівій бічних поверхнях верхньої частини правої туфлі виявлено пошкодження у вигляді двої симетричних розривів, що утворились в результаті черезмірного перерозтягнення в поперечному напрямку. По всій довжині правої та лівої підошов виявлені свіжі сліди ковзання, які утворились в результаті ковзання підошов по слідоутворючий поверхні в напрямку справа на ліво та дещо спереду назад. Не виключається можливість того, що в момент первинного контактування з транспортним засобом пішохід ОСОБА_16 перебував в вертикальному положенні (або близькому до такого), обідві ноги його були опірними, та звернений він був до травмуючої сили правою бічною поверхнею тіла;
- акт судово-медичного дослідження ( обстеження) №535 від 26.10.2017 року, згідно якого при проведенні судово-медичного дослідження виявлено наявність багато осколкових переломів великогомілкових кісток та малогомілкових кісток, які складають єдиний комплекс травми і утворилися одномоментно, в результаті прикладання сили, що травмувала, в напрямку справа наліво та дещо спереду назад;
- запит слідчого до начальника УЗТ ГУ НП в Одеській області від 01.10.2017 №4/дтп-806 про надання відеозапису з місця ДТП;
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.10.2017 року, відповідно до якої виданий на запит слідчого УЗТ ГУ НП в Одеській області диск DVD+R «VIDEX», на якому миститься запис відео з камер спостереження, встановленої на перехресті вулиць Овідіопольська дорога Центральний аеропорт в м. Одесі, визнаний речовим доказом;
- протокол огляду та відтворення відеозапису від 04.10.2017 року на якому зафіксовані обставини ДТП, скоєного 30.09.2017 по вулиці Центральний аеропорт;
- висновок судової автотехнічної експертизі обставин наїзду автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на пішохода №18-3236/3237 від 27.08.2018 року, згідно якого: покази водія автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » про розвиток та обставини пригоди, з експертної точки зору технічно неспроможні, та частково недостовірні.
Факт перевищення водієм автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » швидкості в населеному пункті, тобто невиконання вимог пункту 12.4 ПДР, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з фактом наїзду.
Належні дії водія автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 ПДР , згідно з якими він повинен був рухатися зі швидкістю не більш 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху у виді пішохода на проїзній частині, прийняти заходи до зниження швидкості з ціллю уникнення наїзду.
Належним виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.3 ПДР водій автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » мав технічну можливість уникнути ДТП;
- протокол проведення слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Одеса вул. Центральний аеропорт 1, за участю свідка ОСОБА_15 20.08.2018 року.
- речовий доказ: диск DVD+R «VIDEX», на якому миститься запис відео з камер спостереження, встановленої на перехресті вулиць Овідіопольська дорога Центральний аеропорт в м. Одесі;
Інші речові докази для огляду їх у судовому засіданні стороною обвинувачення не надавалися.
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Оцінюючи протокол проведення слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт 1, за участю ОСОБА_15 20.08.2018 року, суд вважає за необхідне визнати допустими лише ті показання, які знайшли своє підтвердження у суді під час допиту обвинуваченого. При цьому суд вважає не необхідне зазначити, що відповідно до положень ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Оцінюючи позицію обвинуваченого, який заперечував вчинення ним злочину при встановлених судом обставинах, суд визнає цю позицію неспроможною виходячи з сукупності беззаперечних доказів, наданих стороною обвинувачення.
Особливо суд вважає за необхідне звернути увагу на висновкі судових експертів, які у своїх висновках зазначили, що покази водія ОСОБА_15 про розвиток та обставини пригоди, з експертної точки зору технічно неспроможні, та частково недостовірні. Саме факт значного перевищення ним швидкості в населеному пункті, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода. Належним виконанням вимог Правил дорожнього руху водій ОСОБА_15 мав технічну можливість уникнути ДТП.
На переконання суду, така позиція обвинуваченого є проявом його нещирісті перед судом і є спробою ввести суд в оману задля уникнення кримінальної відповідальності.
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_15 , суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_19 .
Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона не була очевидцем моменту контакту між автомобілем обвинуваченого і загиблим. Місце де пішохід перетинав дорогу, вона також не бачила внаслідок яскравого сонячного світла. Як стався наїзд на пішохода вона чітко сказати не може. Рухаючись на зустріч, вона побачила автомобіль, яким керував обвинувачений. Швидкість цього автомобіля була не високою, але стверджувати вона не може бо не є спеціалістом. На думку свідка з великою швидкостю автомобіль не міг їхати, оскільки цей автомобіль був старим та до цього, як вона його побачила зупинявся біля світлофору. Інших автомобілів та пішоходів в момент ДТП не було.
Надаючи оцінку зазначеним показанням свідка захисту, суд не вбачає в них будь-яких фактичних даних, які б спростовували встановлені судом обставини скоєння ДТП. При цьому, ці показання свідка частково спростовуються як дослідженими під час судового розгляду доказами, так і показами самого обвинуваченого. Висновки свідка про невелику швідкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_15 по суті є припущенями, оскільки воні не засновані на інформації, яку свідок сприймала особисто і обгрунтовані її особистою суб`єктивною оцінкою того, що відбулося.
Що стосується тверджень сторони захисту про недопустимість у якості доказів висновків судово-автохничних експертиз, суд не погоджується з такою оцінкою доказів. При досліджені цих судових експертиз, суд, перш за все виходить з наукової спроможності тих принципових положень, якими експерти керувалися в своїх висновках, правильності застосованих ними методик дослідження, повноти і наукової обґрунтованості висновків, компетентності експертів (їх освіту, стаж роботи за спеціальністю і стаж роботи експертами), дотримання експертами порядку організації проведення судових експертиз, визначеного регламентуючими документами і вимогам процесуального закону. Проаналізуваші ці критерії оцінки у сукупністю з доводами захисника, суд не вбачає, що експертами при проведенні судових автотехничних експертиз були допущені будь-які порушення, які унеможливлюють прийняття їх висновків у якості належних та допустимих доказів.
Що стосується зауважень з боку сторони захисту щодо порядку призначення цих експертиз та судово-медичної експертизи трупа, суд також вважає, що при проведенні досудового слідства у цьому кримінальному провадженні слідчим були дотримані вимоги ст. 242 КПК України, в редакції, яка діяла на час призначення судових експертиз.
Розглядаючи заперечення сторони захисту щодо допустимості у якості доказу диску DVD+R «VIDEX», на якому миститься запис відео з камер спостереження, встановленої на перехресті вулиць Овідіопольська дорога Центральний аеропорт в м. Одесі, суд вважає, що зазначений доказ був отриманий стороною обвинувачення у процесуально визначений спосіб, а саме відповідно до запиту про видачу інформації до власника цієї інформації - ГУ НП в Одеській області, тобто на підставі положень ч.2 ст. 93, ст. 99 КПК України.
Проаналізувавши доводи сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого внаслідок порушення вимог ПДР і створення аварійної ситуації пішохідом ОСОБА_16 , суд не погоджується з цими доводами виходячи з наступного.
Висновок суду про порушення ПДР ОСОБА_15 , який керував транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, підтверджено рядом досліджених доказів. Зокрема, висновками судових експертиз, даними, зафіксованими в протоколах слідчих дій. Причиною ДТП, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_16 заподіяно смерть, стало порушення ОСОБА_15 зазначених вище правил безпеки дорожнього руху. Протиправність дій потерпілого пішохода, який, перетинаючи проїзну у невстановленому місці, створив небезпеку для дорожнього руху, не виключає винуватості обвинуваченого.
Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_15 зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил дорожнього руху і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння смерті потерпілому тяжких тілесних ушкоджень був породжений конкретними діями засудженого, який порушив ПДР, що всупереч викладеним запереченням захисника доводам свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину причинного зв`язку між порушенням ПДР і зазначеними наслідками.
В даному випадку суд слідує усталеній практиці ВС, викладеної у Огляді судової практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у кримінальних провадженнях щодо порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами (стаття 286 Кримінального кодексу України) та у чисельних Постановах Верховного Суду, зокрема у кримінальних провадженнях № 51-2403 км19, №51-8348 км18 та ін.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_15 винуватим у спричинені смерті потерпілого внаслідок ДТП, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України. Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази скоєння ДТП ОСОБА_15 , внаслідок чого сталася смерть потерпілого ОСОБА_16 , як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків про те, що при встановлених судом обставинах, заподіяння смерті потерпілому іншими особами, крім обвинуваченого, виключається. Тобто, суд виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Судом були прийняті до розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування компенсації моральної шкоди, а саме:
- потерпілою ОСОБА_21 заявлений цивільний позов до ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 300 грн, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.;
- потерпілою ОСОБА_17 заявлений цивільний позов до ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19 830 грн.;
В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_21 зазначила, що внаслідок смерті її батька вона понесла витрати на його поховання. Докази витрат позивачем додані до цивільного позову.
Крім зазначеного, внаслідок вищезгаданих протиправних дій позивачу була спричинена також моральна шкода. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними та психологичними стражданнями, які вона пережили у зв`язку з загибелю батька.
В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_17 зазначила, що внаслідок смерті її чоловіка вона понесла витрати на встановлення пам`ятника в сумі 19 800 грн. Докази витрат позивачем додані до цивільного позову.
Цивільний відповідач ОСОБА_15 цивільні позови ОСОБА_21 та ОСОБА_17 не визнав, пояснюючи свою позицію невинуватістю у вчиненому кримінальному правопорушенні.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачами матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.
Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.
В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_21 та ОСОБА_17 доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.
Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача сум, затрачених позивачем ОСОБА_21 на поховання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на встановлення пам`ятника, суд виходить з наявних у матеріалах провадження доказів (платіжних документів), які підтверджують факт сплати позивачами певних сум, пов`язаних з зазначеними ними витратами.
З врахуванням того, що позивачами надані до суду достатні докази, які підтверджують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_21 та ОСОБА_17 повністю.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем ОСОБА_21 моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.
Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.
У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні ОСОБА_21 моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_21 про стягнення з ОСОБА_15 моральної шкоди задовольнити повністю.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_21 матеріальну шкоду у розмірі 10 300 грн., моральну шкоди у розмірі 100 000 грн. Стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_17 матеріальну шкоду у розмірі 19 830 грн.;
Дії ОСОБА_15 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні ОСОБА_15 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким.
Крім того, суд враховує, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_15 притягується вперше.
Одночасно із цим, суд враховує, що тяжкий наслідок вчиненого кримінального правопорушення у вигляді смерті потерпілого стався внаслідок грубого та умисного ігнорування обвинуваченим Правил дорожнього руху.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, неможливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі. Саме покарання у виді позбавлення волі, на думку суду, буде відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.
Крім того, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання, яке визначене санкцією ст. 286 ч.2 КК України та позбавити ОСОБА_15 права керування в Україні транспортними засобами.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.
Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати на залучення яких склали 12 870 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведених судових експертиз у розмірі 12 870 гривень.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України, суд при ухваленні вироку, повинен вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу. Встановивши вину обвинуваченого у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підстави для призначення реального покарання у вигляді позбавлення волі, суд одночасно із цим приймає до уваги, що ОСОБА_15 є громадянином іншої держави та має відповідні документи, наявність яких є створює можливість безперешкодного залишення теріторії України. На думку суду, зазначене свідчить про наявність ризику ухилення від відбування покарання, призначеного за результатами розгляду кримінального провадження, тобто судом встановлений один з ризиків можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, а саме п.4 ч.1 цієї статті. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_15 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст.286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керуваня транспортними засобами строком на 3 роки.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з дати фактичного взяття обвинуваченого під варту до набрання вироком законної сили. Строк попереднього ув`язнення обчислювати у співвідношенні: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Арешт, накладений на автомобіль «RENAULT LAGUNA», реєстраційний номер Республіки Польша НОМЕР_1 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13.10.2017 скасувати, зазначений автомобіль повернути належному володільцю.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, які зазначені у постанові слідчого від 01.10.2017 року знищити, інші зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_22 до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_23 до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_24 матеріальну шкоду у розмірі 10 300 грн., моральну шкоди у розмірі 100 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_25 матеріальну шкоду у розмірі 19 830 грн.;
Судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, які становлять 12 870 гривень, стягнути з ОСОБА_14 на користь держави.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку з перекладом на рідну мову.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_26