ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/941/22 Справа № 202/2743/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000366 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сивухи Козелецького району Чернігівської області, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2022 року клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполь) ТУ ДБР, розташованому в м. Краматорську ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 задоволено частково та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 серпня 2022 року з визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 гривень.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Крім цього, вважав встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків того, що ОСОБА_7 , побоюючись відповідальності за інкриміноване йому тяжке кримінальне правопорушення, вчиненого військовослужбовцем в умовах воєнного стану, може переховуватися від органів досудового розслідування слідчого судді або суду. Також слідчий суддя встановив наявність ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати незаконний вплив на свідків, шляхом їм вмовлянь або залякувань, а також вчинити нове кримінальне правопорушення проти порядку несення військової служби.
В той же час, слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду клопотання.
Визначаючи саме такий розмір застави, слідчий суддя врахував майновий стан ОСОБА_7 , як військовослужбовця та фактичні обставини даного кримінального провадження, що на думку слідчого судді не свідчить про непомірність розміру застави.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник вказує, що ризики, встановлені слідчим суддею є надуманими та не підтверджуються як матеріалами кримінального провадження так і фактичними обставинами справи.
Зазначає, що ризик переховування спростовується тим, що ОСОБА_7 не здійснював спроб переховування від органу досудового розслідування або слідчого судді, хоча мав для цього об`єктивну можливість, самостійно з`являвся до слідчого на вручення підозри, а також до слідчого судді на розгляд клопотання про обрання йому запобіжного заходу, після чого, також самостійно громадським транспортом повернувся в розташування військової частини, де наразі проходить внутрішню службу.
Також вказує, що в оточенні підозрюваного ОСОБА_7 не перебувають свідки про вплив на яких заявляє прокурор, а тому останній ніколи на них не здійснював будь-якого впливу. Більше того, вказані особи допитані під час досудового розслідування.
Посилається й на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має родину, а саме дружину, яка перебуває у стані вагітності та непрацездатну мати, має постійне місце мешкання та реєстрації, що у повному обсязі нівелює вказані ризики.
Крім того, вказує, що застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб хоча і є меншою ніж та, про яку просив слідчий у своєму клопотанні, однак, з урахуванням майнового стану підозрюваного, є завідомо непомірною для нього, оскільки єдиним джерелом існування сім`ї підозрюваного є грошове забезпечення військовослужбовця.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність, а ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Висновки слідчого судді, що існують достатньо відомостей та обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі захисником.
Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність висновків слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому він розуміє тяжкість та строк можливого покарання, яке йому може бути призначено в разі визнання винуватим, а також вагомість доказів обвинувачення проти нього, що може спонукати його до переховування від органу досудового розслідування.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Крім того, вказаний ризик додатково обґрунтовується й тим, що в Україні введено правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, підозрюваному ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, як військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань, що ставить під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України, а тому підозрюваний, у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду в тому числі й на території України де ведуться активні бойові дії, що вказує на реальне існування згаданого ризику.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею правильно враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, а саме вагітну дружину, постійне місце мешкання та реєстрації.
В той же час, вищевказані обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони лише характеризують його особу та не спростовують наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_7 не переховувався від органу досудового розслідування, хоча мав для цього об`єктивну можливість не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки останній не мав змоги переховуватись від органу досудового розслідування та слідчого судді та до 13 червня 2022 року не мав статусу підозрюваного, тобто не мав процесуальних обов`язків явки до органу досудового розслідування, слідчого судді або суду. Більше того, військовослужбовець ОСОБА_7 перебував під постійним наглядом командування в/ч НОМЕР_1 та після роззброєння, 09 травня 2022 року, останній був переміщений до смт. Черкаське Дніпропетровської області, тобто не мав реальної можливості переховуватись.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про непомірність розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Враховуючи майновий стан підозрюваного, зокрема виписку з банківського рахунку, долучену прокурором, апеляційний суд доходить висновку, що застава у розмірі, визначеному слідчим суддею у виді 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не є завідомо непомірною для нього.
Ця сума застави не порушує принцип пропорційності, проте вона є значною та, на думку колегії суддів, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, апеляційний суд враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про неможливість на даний час запобігти вищенаведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4