ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2859/22 Номер провадження 11-сс/814/767/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2022 року за №000662, задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2022 року підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Прудянка Дергачівського р-ну Харківської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, останній раз

14 грудня 2017 року Київським районним судом м. Харків за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу в сумі 99 240 гривень з покладенням на ОСОБА_8 у разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора чи суду;

повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив ОСОБА_8 заставу в сумі 99 240 гривень, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував:

те, що стороною обвинувачення не доведено наявність заявлених у клопотанні ризиків і неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;

відсутність судимостей у ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, те, що він має постійне місця проживання, цивільну дружину, соціальні зв`язки та в розшуку не перебував.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про заперечення щодо апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2022 року за №000662 (а.п. 4).

Досудовим розслідуванням установлено, що 20 червня 2022 року приблизно о 18 годині ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні квартири за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, таємно викрав належні останньому мобільний телефон «Сubot», пневматичну гвинтівку «ИЖ-61» з прицілом «Tasso» та блакитний берет, загальною вартістю 5000 гривень.

21 червня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (а.п. 13-14).

23 червня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в разі її внесення, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ризиків, визначених у п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив заставу в сумі 99 240 гривень з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі її внесення.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, й у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні від 5 до 8 років позбавлення волі, особу підозрюваного, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів (а.п. 10-12, 27), неодружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 указаного тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема даними протоколів:

допиту потерпілого ОСОБА_10 від 21 червня 2022 року, який підтвердив, що він 20 червня 2022 року в квартирі за місцем його проживання по АДРЕСА_2 спільно, зокрема з ОСОБА_8 , вживав алкогольні напої, в ході чого показував його гвинтівку підозрюваному. Приблизно о 18 годині після того як вони залишись удвох з ОСОБА_8 заснув, а прокинувшись виявив факт викрадення належних йому пневматичної гвинтівки «ИЖ-61» з прицілом «Tasso», мобільного телефону «Сubot» і блакитного берету (а.п. 20-23);

затримання підозрюваного та огляду місця події від 20 та 21 червня 2022 року, в ході яких у ОСОБА_8 було вилучено та він видав названі вище викрадені в потерпілого гвинтівку з прицілом, мобільний телефон і блакитний берет (а.п. 5-6, 18-19), та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності в даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку в умовах воєнного стану, та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.

Колегія суддів ураховує те, що підозрюваний має постійне місце проживання та цивільну дружину, однак ці дані з урахуванням наведених вище обставин не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, в разі незастосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив ОСОБА_8 розмір застави 99 240 гривень (40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), який є наближеним до мінімального згідно з приписами п.2 ч.5 ст.182 КПК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки визначений розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу підозрюваного у співставленні з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та здатен забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Дані, які би свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, в матеріалах провадження відсутні, не наведено їх і стороною захисту в апеляційному суді, через це доводи апелянта в цій частині також є необгрунтованими.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4