Справа № 301/256/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/836/20, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 05.06.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працюючий, не судимий, засуджений:

- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, тобто з 12.12.2019.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Речові докази пасмо волосся з тім`яної ділянки голови, що поміщено до паперового конверту білого кольору; пасмо волосся з правої скроневої ділянки голови, що поміщено до паперового конверту білого кольору; пасмо волосся з лобної ділянки голови, що поміщено до паперового конверту білого кольору; пасмо волосся з потиличної ділянки голови, що поміщено до паперового конверту білого кольору; пасмо волосся з лівої скроневої ділянки голови, що поміщено до паперового конверту білого кольору, зразки вільних країв нігтьових пластинок пальців обох рук підозрюваного ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту білого кольору з відповідним надписом, калоші чорного кольору, які поміщені до картонної коробки, яку прошито ниткою та опечатано біркою; кухонний ніж, який поміщено до паперового конверту білого кольору; сокиру, з дерев`яним руків`ям, яку поміщено до двох паперових конвертів білого кольору, які зшиті між собою ниткою; камуфляжну куртку та штани темно-зеленого кольору - знищено; грошові кошти у сумі 800 грн., які упаковані до спец-пакету НПУ ГСУ №3559169 та мобільний телефон марки «Huawei», який упаковано до спец-пакету НПУ ГСУ №INZ 2031894 - повернуто ОСОБА_9 ; мобільний телефон чорного кольору марки «Honor», який поміщено до паперового конверту коричневого кольору з логотипом НПУ ГСУ повернуто потерпілій ОСОБА_10 .

-2-

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12.12.2019 близько 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домогосподарства з тильної сторони будинку АДРЕСА_1 , до нього підійшов його сусід ОСОБА_11 , між якими розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_6 діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли в результаті сварки між ними, з метою умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, розуміючи, що здійснює посягання на життя іншої людини, передбачаючи, що наслідком його діяння буде смерть потерпілого, і бажаючи настання таких наслідків, вийняв із-за пояска своїх спортивних штанів кухонний ніж та тримаючи його в правій руці, гострим кінцем наніс один удар в область черевної порожнини зліва ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шкірних покровів черевної стінки зліва, синець шкірних покровів черевної стінки зліва, синець шкірних покровів ділянки лівого ліктьового згину, синець шкірних покровів передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, наскрізне ушкодження тканини підшлункової залози, наскрізне ушкодження лівої нирки, ушкодження лівої ниркової артерії, масивна кровотеча, гіповолемічний шок та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події.
Згідно висновку судово-медичного експерта №120 від 22.01.2020, наскрізне ушкодження тканин підшлункової залози, наскрізне ушкодження лівої нирки, ушкодження лівої ниркової артерії, зважаючи на їх морфологічний прояв могли виникнути від дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо). Рановий канал проходить зліва на право, знизу вверх, та дещо спереду назад. Тілесне ушкодження у вигляді синця шкірних покровів передньо -внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, могло виникнути незадовго до настання смерті потерпілого від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі предмети, не виключено в умовах зміни положення тіла потерпілого з вертикального чи близького до нього положення в горизонтальне чи близького до нього положення тіла, без надання тілу додаткового прискорення. Тілесне ушкодження у вигляді синця шкірних покровів лівого ліктьового згину, зважаючи на його локалізацію та морфологічний прояв могло виникнути внаслідок надання потерпілому ОСОБА_11 кваліфікованої медичної допомоги (проведення внутрішньовенних ін`єкцій).
Вказані тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, крововиливів у м`які тканини по ходу ранового каналу мають ознаки тілесних ушкоджень з незначними скороминучими наслідками, тривалістю не більше, як 6 днів, і які згідно висновку судово-медичного експерта №120 від 22.01.2020, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України, від 17. 01.1995.
Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черевної стінки зліва, котре проникає в черевну порожнину, заочеревинний простір, ушкодження підшлункової залози, лівої нирки, лівої ниркової артерії, масивна кровотеча, гіповолемічний шок мають ознаки небезпечних для життя ушкоджень, які згідно висновку судово-медичного експерта №120 від 22.01.2020, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження.
Між виявленими у ОСОБА_11 тілесними ушкодженнями у вигляді колото-різаного поранення черевної стінки зліва, котре проникає в черевну порожнину, заочеревинний простір, з ушкодження підшлункової залози, лівої нирки та лівої ниркової

-3-

артерії, що супроводжувалося розвитком масивної кровотечі, розвитком гіповолемічного шоку і настанням його смерті прослідковується прямий причинно-наслідковий зв`язок, причиною смерті ОСОБА_11 стало колото-різане поранення черевної стінки зліва, котре проникає в черевну порожнину, заочеревинний простір, з ушкодження підшлункової залози, лівої нирки та лівої ниркової артерії, що супроводжувалося масивною кровотечею з розвитком гострого недокрів`я, гіповолемічного шоку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 05.06.2020 скасувати через його незаконність, невмотивованість і необґрунтованість. Свої доводи обвинувачений мотивує тим, що він не погоджується з кваліфікацією його діяння за ч.1 ст.115 КК України, оскільки жодних доказів про те, що між ним та потерпілим відбувалась бійка, судом не наведено, зазначені обставини не перевірені і не підтверджені достовірними доказами, зокрема показаннями свідків. Висновок суду про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України зроблений без ретельного дослідження всіх доказів, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного саме на заподіяння смерті іншій особі. Питання спрямованості такого умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, окрім іншого, враховувати також поведінку потерпілого і винного, що передувала настанню подій, їх стосунки та суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Також обвинувачений вказує на те, що як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції було проігноровано той факт, що всі події відбувались на території його дворогосподарства, куди потерпілий ОСОБА_11 здійснив незаконне проникнення та почав наносити йому тілесні ушкодження, засліплюючи при цьому його ліхтарем, тому він не бачив, хто саме перед ним та, захищаючись від нападника, застосував ніж, який мав при собі. Вважає, що його дії слід було кваліфікувати за ст.ст.116,121,123 КК України. Також вказує на те, що захисник ОСОБА_7 здійснював його захист неналежним чином, оскільки весь судовий процес займав пасивну позицію щодо захисту його інтересів, жодних клопотань, зокрема, про допит свідків, не заявляв, з матеріалами справи не ознайомлювався, повністю погоджувався з позицією сторони обвинувачення щодо доведеності його вини та кваліфікації дій за ч.1 ст.115 КК України. Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст.95 КПК України, зазначив у мотивувальній частині вироку обставини, наведені органом досудового розслідування, як такі, що підтверджують його вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, без урахування його тверджень щодо відсутності умислу на вбивство потерпілого, та діяв явно з обвинувальним нахилом та був упередженим до нього. Також судом при кваліфікації його діяння не враховано його поведінку після вчинення злочину, зокрема те, що він одразу звернувся по допомогу, викликав поліцію й швидку, дочекався їх приїзду та надавав, як міг допомогу потерпілому.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду від 05.06.2020 змінити в частині призначення покарання. В обґрунтування захисник посилається на те, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його надмірної суворості. Зазначає про неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також висловлений жаль обвинуваченого з приводу вчиненого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, дружину та матір похилого віку, яка до того ж тяжко хворіє, не судимий, позитивно характеризується.

-4-

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Частиною 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства при ухваленні оскарженого вироку та допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування оскарженого вироку.
Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого ст.381 КПК України.
Як вбачається із журналу судового засідання від 04.06.2020, суд визначив скорочений порядок дослідження доказів, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнавав себе винним в повному обсязі (а.к.п. 111-112) .

-5-

Дослідженням звукозапису судового засідання від 04.06.2020 апеляційним судом встановлено, що суд вимоги ч.3 ст.349 КПК України належним чином обвинуваченому не роз`яснив, обмежився лише посиланням на те, що обвинувачений свою вину визнає повністю, та обставини кримінального правопорушення ніким з учасників не оспорюються, на підставі чого ухвалив оскаржений вирок.
Згідно з аудіозапису та журналу судового засідання вбачається, що обвинувачений надав пояснення, в яких фактично не визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, пославшись на те, що вбивству не передували неприязні стосунки та бійка між потерпілим та ним не відбувалась, оскільки він не розгледів особу попереду себе та не знав, що це був потерпілий ОСОБА_11 , якого упізнав вже після нанесення йому ножових поранень.
Ці обставини обвинуваченим відображено також і в апеляційній скарзі, де зазначено що всі події відбувались на території його дворогосподарства, куди потерпілий ОСОБА_11 здійснив проникнення та почав наносити йому тілесні ушкодження, засліплюючи при цьому його ліхтарем, тому він не бачив, хто саме перед ним та, захищаючись від нападника, застосував ніж, який мав при собі.
Про попередні неприязні відносини між потерпілим та обвинуваченим, а також про те, що між ними відбувалась сварка, а у подальшому і бійка, не вказувала у свої показаннях і потерпіла ОСОБА_10 , відносно допиту якої судом також було прийнято рішення.
На будь-які інші докази у підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_6 суд не послався; дані про наявність яких-небудь доказів у підтвердження висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у матеріалах судового провадження відсутні.
Враховуючи те, що судом першої інстанції у порушення вимог ст.349 КПК України зібрані по справі докази не досліджувались, тому такі в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, у вироку не наведені.
Колегія суддів також вважає, що таке дослідження судом першої інстанції доказів є порушенням вимог ст.349 КПК України, визнається істотним, таким, що свідчить про неповноту при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів та про невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, у порушення вимог ст.349 КПК України, з огляду на показання обвинуваченого, який фактично вину у вчиненому не визнав, безпідставно прийняв рішення про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд установити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Недотримання судом першої інстанції вимог ст.349 КПК України призвело до однобічності та неповноти судового розгляду, не дослідження таких обставин, з`ясування яких може мати суттєве значення для правильного і всебічного розгляду справи, що

-6-

свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст.349 КПК України, які у відповідності до положень ст.ст.409, 411, 412 КПК України є підставами для скасування вироку суду першої інстанції.
Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.
Крім того, у відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Отже, в процесуальному законодавстві передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
В свою чергу, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Свідченням справедливого судочинства, на думку Європейського суду, є дотримання національними судами вимоги щодо вмотивованості судових рішень. Ця вимога стосується рівною мірою усіх видів українського судочинства, в тому числі і кримінального процесу.
Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому це порушення визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке передбачено ч.1 ст.412 КПК.
Водночас згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.п.2,3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України, з яких слідує, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України, що регламентовано положеннями ч.6 ст.9 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
За наявності зазначеного вище допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального

-7-

провадження, вирок суду не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення порушень, на які вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду справи.
У зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задовольнити частково, вирок суду від 05.06.2020 скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 в тому ж суді в іншому складі.
Враховуючи те, що вирок суду скасовуються з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а суд до набрання вироком законної сили продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо неприпустимості тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне залишити обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом першої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст.ст.404,405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 05.06.2020 відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції в іншому складі.
Обвинуваченому ОСОБА_13 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.11.2022 включно.
Ухвала оскарження в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено 13.09.2022 о 16 год. в залі №2 Закарпатського апеляційного суду.

Судді :