ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2662/22 Справа № 206/2318/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому, в режимі відеоконференції, засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Садове, Токмацького району, Запорізької області, громадянину України, українцю, маючому середню освіту, не працюючому, не одруженому, не маючого місця реєстрації та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 10.02.2022 року за ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року було задоволено клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання у кримінальному провадженні № відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 10.02.2022 року за ч.3 ст.185 КК України.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів до 10 жовтня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, суд вважав не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою та винесеною з чисельними порушеннями КПК України. Вважає, що судом необґрунтовано продовжується запобіжний захід, не має підтвердження доведеності ризиків, матеріали справи сфабриковані. Зазначає, що під час перебування його під вартою, не відбулось жодного судового засідання, на його думку прокурор навмисно затягує розгляд справи.
На його думку, судом порушено його право на захист, остільки йому не було надано безоплатного адвоката.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційному суді просив задовольнити апеляційну скаргу та змінити йому запобіжний захід.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін. Також, прокурор наголосив, що стосовно ОСОБА_7 знаходяться ще п`ять кримінальних проваджень на розгляді
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як видно з матеріалів клопотання, в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 10 лютого 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Як вбачається з наявних матеріалів, 17.02.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.02.2022 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду №7/0/9-22 від 14.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану "окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей" змінено територіальну підсудність Енергодарського міського суду Запорізької області Самарському районному суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2022 року, строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на 60 днів, до 16.06.2022 року включно.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 15.06.2022 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 14.08.2022 року.
Оскаржуваною Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 10.10.2022 року
До суду першої інстанції, з огляду на те, що Енергодарський міський суду Запорізької області припинив відправлення правосуддя у зв`язку з військовою агресією російської федерації та у відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» надійшло клопотання прокурора Васильківської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , та зазначене клопотання прокурора було задоволено.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду.
На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції, вірно враховано, що ОСОБА_7 , не має стійких суспільних зв`язків, постійного місця роботи, раніше неодноразово судимий, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та його не бажання стати на шлях виправлення, що вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у разі не продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Колегії суддів вважає, що вказане вище у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про доведеність наявних ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби обвинуваченого: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики є реальними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даному кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими, оскільки встановлені судом обставини безумовно виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.
Обставини, на які посилався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобіганню встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого про недоведеність пред`явленого йому обвинувачення є передчасними, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення. Апеляційний суд при перевірці рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК та необхідність продовження застосування щодо нього обмежувального заходу.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та доводи самого ОСОБА_7 про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, і належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було вірно продовжено застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів наголошує, що доводи обвинуваченого щодо тривалого перебування обвинуваченого під вартою та тривалий розгляд справи в суді першої інстанції є певним чином слушним, але з огляду на міру покарання, яка йому загрожує, та перебування матеріалів кримінального провадження в Енергодарському міському суді Запорізької області, який у теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, та поки що неможливо належно перевірити відповідні доводи обвинуваченого. Тому на даний період зміна запобіжного заходу на менш обтяжливий, є на даний час недоцільною.
Висновки районного суду узгоджуються і з практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слід зазначити, що на стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що наявними в матеріалах провадження доказами доводять злочинні дії у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 чи обставини їх вчинення, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на даній стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим, обґрунтованим, законним, ухваленим у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, ретельно дослідженими та оціненими судом.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду або її зміни, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4