ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/725/22 Справа № 182/1891/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 липня 2022 року включно й визначено заставу у сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 200 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у разі визнання його винуватим, його особу, що не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, не одружений, має сім`ю та малолітніх дітей, раніше судимий, та підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, а також те, що на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження щодо обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують, та їх запобігання можливе шдяхом обрання запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою й неможливість застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, апелянт зазначає, що прокурором не надано жодного прямого доказу, який би доводив провину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Також, судом не взято до уваги порушення допущені слідчими під час складання процесуальних документів та проведення слідчих дій у цьому провадженні: в протоколі про прийняття заяви про вчинення злочину не має відомостей про те, хто саме його прийняв; в протоколі огляду місця події не має відомостей про особу, яка провела цю слідчу дію; допит свідка та пред`явлення особи для впізнання було проведено оперативним співробітником без надання відповідного доручення та не відомо в якому саме провадженні його проведено, проте ці обставини залишилися поза увагою суду, з`ясування яких могло б вплинуло на прийняття законного і справедливого рішення.
Разом з тим, захисник указує, що встановлені судом ризики, є недоведеними та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення, однак суд поверхнево розглянув ці обставини та прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.
Окрім того, апелянт посилається й на те, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 182 КПК України, не обгрунтовано встановлено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, й який є непомірним для підозрюваного та фактично визначає для нього перебування під вартою як очікування відбуття покарання, оскільки, відповідно до закону, застава повинна встановлюватися у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. За наведених обставин, на переконання захисника, ухвала підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали, є необгрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000478 від 07.05.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
13.05.2022 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_6 й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, його особу, те, що він підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, не одружений, має сім`ю та малолітніх дітей, а також те, що на розгляді в суді перебуває ще інше кримінальне провадження, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існуює, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків, на переконання апеляційного суду є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Посилання апелянта на допущені слідчими процесуальні порушення під час складання процесуальних документів та проведення слідчих дій у цьому провадженні, то ці обставини не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Між цим, апеляційний суд зазначає, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушеня, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Разом із тим, надаючи оцінку доводам захисника щодо непомірного розміру застави, визначеного ухвалою, колегія суддів вважає їх також необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому провадженні, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.
Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, його тяжкість та обставини, а також суворість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим, й наявні відомості про особу підозрюваного, та існуючі ризики, передбачені п. п. 1, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, й інші обставини, які враховуються згідно зі ст.178 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі, зазначеному в ухвалі, та дійшла висновку, що такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4