Провадження № 1-кп/344/188/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Коломиї Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацюючої, українки, громадянки України,

якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст.190 ч.2, 190 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обману (шахрайство), повторно, що завдало значної шкоди потерпілим.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин. Так, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, у травні 2012 року обвинувачена ОСОБА_6 познайомилась з ОСОБА_7 , який надавав послуги перевезення автомобілем-таксі, в якого вона неодноразово позичала грошові кошти та своєчасно їх повертала. Однак, ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, знаючи про те, що між нею та ОСОБА_7 склалися довірливі взаємовідносини, вирішила зловживати довірою останнього та таким чином заволодіти його коштами. З цією метою ОСОБА_6 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, звернулася до ОСОБА_7 та попросила позичити грошові кошти нібито для вкладення у власний бізнес. На прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 20.11.2012 року в м. Івано-Франківську по вул. С.Бандери добровільно передав їй грошові кошти в сумі 4500 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 35 968,5 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_9 написала розписку, у якій вказала, що поверне грошові кошти до 17.12.2012 року, однак у вказаний термін грошові кошти не повернула, а привласнила та використала на власні потреби.

У подальшому, 17.12.2012 року ОСОБА_6 , продовжуючи використовувати довірчі стосунки з ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою, в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , до якої він телефонував з приводу повернення їй грошових коштів, знову звернулася до останнього з проханням позичити грошові кошти нібито для вкладення у власний бізнес. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про необхідність грошових коштів для використання в бізнесі, ОСОБА_7 погодився, після чого того ж дня знову добровільно передав їй грошові кошти в сумі 6 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 47 958,00 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_6 написала розписку, у якій вказала, що поверне грошові кошти до 03.10.2013 року, однак у вказаний термін грошові кошти не повернула, а використала на власні потреби. Загалом, ОСОБА_6 на протязі 2012 року неправомріно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 83 926,5 грн., які не мала наміру повертати, а привласнила та використала на свої потреби, внаслідок чого завдала значну шкоду потерпілому ОСОБА_7 .

Крім цього, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, будучи знайомою з дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_10 , з квітня 2012 року обвинувачена ОСОБА_9 приходила за місцем проживання останньої, так як нібито допомагала в оформленні дозволів на встановлення автономного опалення. Увійшовши в довіру до ОСОБА_10 , ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою останньої, в жовтні 2013 року прийшла до її помешкання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , з проханням позичити грошові кошти нібито для погашення недостачі коштів в ломбарді її подруги, які поверне в той же день. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про необхідність погашення недостачі коштів в ломбарді її подруги як реальність, ОСОБА_10 добровільно передала їй грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 15 986 грн., які ОСОБА_6 привласнила та розпорядилась на власний розсуд, чим завдала школи потерпілій на вищевказану суму.

Також, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, 06.07.2013 року обвинувачена ОСОБА_6 через знайому ОСОБА_11 познайомилась біля залізничного вокзалу в м. Івано-Франківську з її родичем ОСОБА_12 . В цей же день, та в цьому ж місці, в ході спілкування з ОСОБА_12 , ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою останнього, звернулася до ОСОБА_12 з проханням позичити грошові кошти, які необхідні для вкладення в судові спори. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про необхідність грошових коштів як реальність, ОСОБА_12 погодився, після чого поїхали за його місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де добровільно передав їй грошові кошти в сумі 2500 Євро, що згідно курсу НБУ становили 25 743,5 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_6 написала розписку, у якій вказала, що поверне грошові кошти до 16.08.2013 року, однак не повернула, а розпорядилась вказаними коштами на власний розсуд.

В подальшому, у серпні 2013 року, обвинувачена ОСОБА_6 використовуючи довірчі стосунки з ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, у ході телефонної розмови з ОСОБА_12 , який телефонував з приводу повернення їй грошових коштів, знову звернулася до останнього з проханням позичити грошові кошти нібито в необхідності для використання в адвокатській діяльності в судові справи. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про необхідність грошових коштів для використання в професійній діяльності, ОСОБА_12 погодився, після чого добровільно передав їй грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 7 993,3 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_9 написала розписку, у якій вказала, що поверне грошові кошти до 16.09.2013 року, однак у вказаний термін грошові кошти не повернула, а використала на власні потреби. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_12 спричинено шкоду на загальну суму 33 736, 8 грн.

Також, діючи умисно повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, в жовтні 2013 року ОСОБА_6 через знайомого на ім`я ОСОБА_13 познайомилась на торговому ринку в АДРЕСА_4 з ОСОБА_14 , якому повідомила про те, що є працівницею Івано-Франківського міського суду. Увійшовши в довіру до ОСОБА_14 , ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою останнього, звернулася до ОСОБА_14 з проханням позичити грошові кошти нібито для особистих потреб, пов`язаних із роботою, які поверне упродовж одного місяця. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи наведені нею доводи про необхідність грошових коштів для власних потреб як реальність, ОСОБА_14 в жовтні 2013 року, знаходячись на території міста Івано-Франківська добровільно передав їй грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 15 986,00 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_6 написала розписку, у якій вказала, що поверне грошові кошти до 05.11.2013 року, однак у вказаний термін грошові кошти не повернула, а привласнила та використала на власні потреби, чим завдала шкоди потерпілому на вказану суму.

У подальшому, 23.07.2014 року обвинувачена ОСОБА_6 , використовуючи довірчі стосунки з ОСОБА_14 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, звернулася до ОСОБА_14 з проханням позичити грошові кошти нібито для переведення в готівку, які є на її картковому рахунку, при цьому повідомила, що має довіреність від спілки чорнобильців на отримання коштів і представила платіжне доручення № 12106444 від 15.07.2014 року про перерахування Казначейством на рахунок ТОВ «Українська спілка чорнобильців» в сумі 234 610 грн. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 , ОСОБА_14 добровільно передав, їй грошові кошти в сумі 400 доларів США, що згідно курсу НБУ в загальній сумі становили 4 657,76 грн, а наступного дня 24.07.2014, ОСОБА_14 знову передав їй грошові кошти в сумі 600 доларів США, що згідно курсу НБУ становили 7 009,68 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_6 написала розписки, у якій вказала, що поверне грошові кошти, однак грошові кошти не повернула, а привласнила та використала на власні потреби, чим завдала шкоди потерпілому на вказану суму. Так, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_14 , спричинено шкоду на загальну суму 27 653, 33 грн.

Крім цього, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, у квітні 2014 року обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи біля Івано-Франківського академічного обласного музично-драматичного театру імені І.Франка, що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 42, привернула увагу ОСОБА_15 , нібито шукаючи в траві загублену річ. В ході розмови з ОСОБА_15 з приводу втрати загубленої речі, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, звернулася до ОСОБА_15 з проханням позичити грошові кошти, які нібито їй терміново необхідні для особистих потреб, які поверне наступного дня з виторгу кіоску, що знаходиться біля магазину «Зоряний» по вул. С.Бандери. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про термінову необхідність грошових коштів як реальність, ОСОБА_15 добровільно передав їй грошові кошти в сумі 800 грн., які ОСОБА_6 привласнила та розпорядилась ними на власний розсуд.

Крім цього, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, ОСОБА_6 протягом тривалого часу підтримувала знайомство з ОСОБА_16 . Перебуваючи в довірчих відносинах з ОСОБА_16 , ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою, у вересні 2014 року звернулася до нього з проханням позичити грошові кошти, які нібито їй терміново необхідні для особистих потреб, які поверне на початку січня 2015 року, а також тоді, коли отримає грошові кошти з Обласного Казначейства. Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 та сприймаючи доводи про термінову необхідність грошових коштів як реальність, ОСОБА_16 у період з вересня 2014 року по січень 2015 року добровільно передав їй грошові кошти в загальній сумі 53 000 грн., з яких йому повернула 2000 грн., а решту грошей в сумі 51 000 грн. не повернула та використала на власні потреби, в результаті чого спричинила ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, про що подала суду письмове клопотання. Правові наслідки закриття провадження з таких підстав обвинуваченій судом роз`яснено та зрозуміло.

Захисник також подала письмове клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Прокурор зазначив, що заявлене обвинуваченою клопотання підлягає до задоволення, а тому також просив суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, в частині потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_5 не погоджується із заявленим клопотанням.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.190 КК України, в частині епізодів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на підставі ст.49 КК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно матеріалів провадження кримінальне правопорушення по згаданих епізодах вчинено з травня 2012 року по січень 2015 року, тобто більше п`яти років тому.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (в частині епізодів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ), який відносяться до категорії нетяжких злочинів, пройшло більше п`яти років, остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, а тому клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Даних, які б перешкоджали застосування до ОСОБА_6 вимог ч.1 ст.49 КК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, ст.49 КК України, керуючись ст.ст.284, 286, 370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.190 КК України (в частині епізодів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ) на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України (в частині епізодів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ) на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Олег ЛАЗАРІВ