Провадження № 1-кс/161/5493/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 жовтня 2022 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Волинської обласної прокуратури,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Волинської обласної прокуратури, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, за заявою від 26.09.2022.

Скаргу мотивує тим, що 26.09.2022 подав заяву до Волинської обласної прокуратури про вчинення слідчим суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 366 КК України із коротким викладом обставин, що свідчили про їх вчинення. Станом на момент подачі скарги відомості в ЄРДР не внесені. В зв`язку з викладеним, просить зобов`язати посадових осіб Волинської обласної прокуратури, внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, згідно поданої ним заяви, розпочати досудове розслідування та надати йому витяг з ЄРДР.

Скаржник в судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні подану скаргу заперечив, просив відмовити у внесенні відомостей до ЄРДР.

Дослідивши матеріали скарги та додані документи, суд вважає, що дана скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України cлідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Разом з цим, дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 від 26.09.2022 слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення слідчим суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 366 КК України.
Доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями. Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ОСОБА_3 із рішенням слідчого судді у конкретній справі, яке підлягає оскарженню, в порядку визначеному чинним КПК України.
У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання повідомлення про кримінальні правопорушення може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ОСОБА_3 від 26.09.2022 про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 366 КК України, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддею рішенням при розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення відомостей посадовою особою Волинської обласної прокуратури за заявою ОСОБА_3 не є протиправною, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Волинської обласної прокуратури, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, за заявою від 26.09.2022 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області згідно Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1