Провадження № 1-кс/947/6263/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.09.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , та її захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000838 від 04.07.2022року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, українки, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 у квітні 2022 року, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами з метою посягання на суспільні відносини у сфері власності, подальшого використання завідомо підроблених офіційних документів та легалізацію грошових коштів, перебуваючи в достеменно невстановленому місці в межах міста Одеси, надавши, невстановленим на теперішній час досудовим розслідуванням особам, свої особисті дані, невстановленим досудовим розслідуванням способом, реалізуючи раніше виниклий прямий умисел на підроблення офіційного документа Державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підробили державний акт на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 , (нині АДРЕСА_2 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), тобто завідомо підроблений офіційний документ, що містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує певний факт, який здатний спричиняти певні правові наслідки чи може бути використаний як документ-доказ у правозастосовній діяльності.
В подальшому встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш точний час в ході досудового розслідування не виявилось можливим,разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи з єдиним прямим умислом, безпосередньо, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , з метою посягання на суспільні відносини у сфері власності, використання завідомо підробленого офіційного документута легалізацію грошових коштів знаходячись безпосередньо в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, 33, не доводячи останній умисел, надала, тим само використала у приватного нотаріуса завідомо підроблений офіційний документ, що містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує певний факт, який здатний спричиняти певні правові наслідки чи може бути використаний як документ-доказ у правозастосовній діяльності, а саме державний акт на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за результатами чого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , в порядку передбаченому чинним законодавством виготовлено та посвідчено копію державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та здійснено запис до реєстру для реєстрації нотаріальних дій за номером 4464 від 16.04.2021 року.
В подальшому встановлено, що ОСОБА_4 , разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, у той саме день 16.04.2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, з метою посягання на суспільні відносини у сфері власності, використання завідомо підробленого офіційного документу та легалізацію грошових коштів, діючи через довіреного невстановленого в ході проведення досудового розслідування особи перебуваючи в приміщенні офісу № НОМЕР_1 інженера-землевпорядника ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ,звернулась із заявою на відновлення меж земельної ділянки в натурі, виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 та надали, тим само використали завідомо підроблений офіційний документ, що містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує певний факт, який здатний спричиняти певні правові наслідки чи може бути використаний як документ-доказ у правозастосовній діяльності посвідчений 16.04.2021 року та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за номером 4464 копію державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
В подальшому, 18.05.2021 приблизно об 14 годині 38 хвилин ОСОБА_4 , разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , з метою посягання на суспільні відносини у сфері власності, легалізацію грошових коштівта використання завідомо підробленого офіційного документу - державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), прибули до відділу ЦНАП Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченка, 149, де надали, тим само використали завідомо підроблений офіційний документ, що містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує певний факт, який здатний спричиняти певні правові наслідки чи може бути використаний як документ-доказ у правозастосовній діяльності, державному реєстратору відділу ЦНАП Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_9 завідомо підроблений офіційний документ, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з п. 5 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 18.05.1961 року за №349 «Про відведення земельних ділянок державним організаціям під будівництво», Одеському гідрометереологічному інституту відведено земельну ділянку площею 2,5 га в селі Чорноморка по межі з піонертабором заводу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для розміщення навчальної агрометереологічної станції (сучасна адреса об`єкту нерухомого майна: АДРЕСА_4 ).

Вказане рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 18.05.1961 року за №349 станом на теперішній час ніким не скасовано.

В подальшому на базі ліквідованого Одеського гідрометереологічного інституту утворено Одеський державний екологічний університет, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 за №363-р «Про утворення Одеського державного екологічного університету».

Відповідно до листа Міністерства освіти і науки України від 08.02.2002 за №11/67-319, Одеський державний екологічний університет являється правонаступником всіх договірних зобов`язань, активу і пасиву балансу Одеського гідрометереологічного інституту.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником Одеського державного екологічного університету є Міністерство освіти і науки України.

Згідно з п.3.2. статуту Одеського державного екологічного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.04.2016 за №384, університет заснований на державній формі власності та підпорядкований центральному державному органу виконавчої влади у галузі освіти і науки України.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням на теперішній час особами, маючи єдиний прямий умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст.ст.116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права власності та користування на землю,в період часу із 16.04.2021 року по 19.06.2021 року здійснили самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею за кадастровим номером :50:002:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.1 гектара.
Так встановлено, що 18.05.2021 приблизно об 14 годині 38 хвилин Боброва Ірина Всеволодівназа попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням на теперішній час особами,прибувши до відділу ЦНАП Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченка, 149 де надали, тим само використализавідомо підроблений офіційний документ, що містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує певний факт, який здатний спричиняти певні правові наслідки чи може бути використаний як документ-доказ у правозастосовній діяльності, державному реєстратору відділу ЦНАП Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_9 завідомо підроблений офіційний документ, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серія РЗ №368451 згідно якого ОСОБА_4 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , нібито 05.08.2003 року на підставі рішення 11 сесії ХХII скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року за №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 гектарів яка розташовується на території АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), після чого державним реєстратором відділу ЦНАП Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_9 відповідно до порядку встановленим ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,Постанови КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесені відомості до державного реєстру та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) про набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :50:002:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.1 гектара.
Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням на теперішній час особами, в період часу із 16.04.2021 року по 19.06.2021 року шляхом використанням завідомо підробленого офіційного документу, якийспричинив набуття права власності на вищевказане майно, самовільно зайняли земельну ділянку за кадастровим номером :50:002:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.1 гектара, чим заподіяли майнову шкоду державі в особі Міністерства освіти і науки України та Одеському державному екологічному університету Код , у розмірі 2 412 297 (два мільйони чотириста дванадцять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 60 копійок, що згідно примітки до ст. 197-1 КК України, Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є значною шкодою.

У подальшому, ОСОБА_4 , разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про незаконність набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :50:002:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.1 гектара, вирішили розпорядитися майном шляхом його відчуження (вчинення правочину).

Так, 19.06.2021 року більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , разом з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, прибула до нотаріальної контори приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , де діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, уклала правочин із ОСОБА_10 , тобто з майном одержаним злочинним шляхом, особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :50:002:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.1000 гектара посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстру для реєстрації нотаріальних дій за номером 7923 від 19.06.2021 року за яким ОСОБА_10 придбав зазначену земельну ділянку за домовленістю сторін за 312 750 (триста дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обгрунтовано підозрюється увчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 3 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 197-1 КК України - самовільне зайняття земельної ділянки, що спричинило значної шкоди її законному володільцю або власнику, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 209 КК України - володіння, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинення правочину з таким майном, вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю одержано злочинним шляхом, вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 04.07.2022 року прокурором прийнято рішення про виділення матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з кримінального провадження № 0000040 від 19.07.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України в окреме кримінальне провадження, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000838 від 04.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 у повному обсязі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того слідчим було належним чином вручено підозрюваній ОСОБА_4 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 02.09.2022 року.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покрадених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України, згідно ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є тяжкими. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину є виключним випадком та свідчить про те, що на теперішній час існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, будучи повідомленою про підозру, може вчинити наступні дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України:

- здійснювати вплив на осіб, які викривають ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, задля зміни їх показів, враховуючи, що в подальшому суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а ОСОБА_4 відомі контактні дані, контакти усіх можливих свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років,та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_11 заперечував проти клопотання та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що органом досудового розслідування не доведені ризики, доводи про переховування підозрюваного є надуманими та застосувати до його підзахисної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана підтримала думку свого захисника, додатково пояснила, що перебувала за межами Украни, оскільки її племінниця у зв`язку з військовим станом переїхала до іншої країни, вона виїхала навідати останню та одразу повернулася, мети переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду не мала, коли поверталася на кордоні була затримана працівниками таможеної служби, наміру знов віїжджати за межі України у неї немає. ОСОБА_4 зазначила, що має місце реєстрації на території м. Одеси, просила обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом (ч.8 ст.135 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, дійсно, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст.111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст.135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 встановлено, що 16.06.2022 року слідчим було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 16.06.2022 року вручено дорослому члену сім`ї останньої, а саме брату ОСОБА_4 ОСОБА_4 за відомим органу досудового розслідування місцем проживання підозрюваної за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням того, що положеннями КПК України передбачена можливість вручення підозрюваному повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст.111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст.135 КПК України), то слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, оскільки органом досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 16.06.2022 року вручено останій у спосіб, визначений КПК України, а саме, - шляхом вручення її брату за відомим місцем реєстрації ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України, було вручено у порядку ч.1 ст.278 КПК України, у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної в кримінальному провадженні №0000838 від 04.07.2022року.

Крім того, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України складено 02.09.2022 вручено особисто підозрюваній ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України, вручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Також слідчий суддя зазначає, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2022 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

02.09.2022 року підозрювана ОСОБА_4 затримана на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2022 року.

Разом з тим, враховуючи особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, пояснення останньої, щодо відсутності на території України протягом деякого часу у зв`язку зі збройною агресією РФ, терміновими сімейними обставинами, що пов`язані із таким виїздом, враховуючи, що територію України ОСОБА_4 залишила у статусі свідка та самостійно повернулась на територію України, слідчий суддя вважає, що на теперішній час ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України є мінімальним.

Враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209 КК України та покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також те, що підозрювана має постійне місце проживання та реєстрації в м.Одесі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, характеризується задовільно, повернулася на територію України 01.09.2022 року про що свідчать печатки про перетинання кордону в закордонному паспорту підозрюваної, не мала намір переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваною належної процесуальної поведінки та запобігання мінімальному ризику, що передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не зазначено в який спосіб підозрювана може: впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, здійснювати вплив на осіб, які викривають ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, задля зміни їх показів, враховуючи, що в подальшому суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваної, наявності лише одного, хоча і мінімального, ризику у вигляді переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки до останьої був застосований дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2022 року, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, необхідно застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час та покладенням на неї обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000838 від 04.07.2022року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зобов`язавши підозрювану в період часу з 22:00 год. до 6:00 год. наступної доби не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 12.10.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м.Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1