Справа № 451/1833/21
Провадження № 1-кп/451/67/22
ВИРОК
іменем України
28 квітня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000876 від 24.11.2021 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчин Радехівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, адвокатом, нотаріусом та депутатом не є, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утримані має малолітню дитину, раніше згідно ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 21.11.2021 близько 12:00 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, через вхідні двері проник у житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та належить потерпілому ОСОБА_5 . Перебуваючи у житловому будинку, ОСОБА_3 вчинив крадіжку пляшки вина «Кагор» ємністю 0,7 л вартістю 71 грн, набору вина «Алазанська долина», в якому знаходилося дві пляшки по 0,5 л вартістю 127,50 грн та двох тушок гусей породи «Сіра звичайна» вагою 6 кг кожна, вартістю 2040 грн, завдавши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2238,50 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно проник через вхідні двері у житловий будинок, що належить ОСОБА_5 , звідки таємно викрав пляшку вина «Кагор» ємністю 0,7 л, дві пляшки вина «Алазанська долина» в наборі та дві гуски, після чого вийшов з будинку. У подальшому вино випив, а гуси з`їв. У вчиненому розкаюється, попросив вибачення у потерпілого, просить суд суворо не карати.

Потерпілий вибачення від обвинуваченого не прийняв, просить суд найвищу міру покарання для обвинуваченого.
Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт таємного викрадення ОСОБА_3 чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, тобто вчинення ним злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України).
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 2238,50 грн, яка не відшкодована.
Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше, згідно статті 89 КК України, не судимий.
Також, суд враховує позицію прокурора, висловлену нею у судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням норм статті 75 КК України.
Об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його поведінку після його вчинення, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Про необхідність призначення саме такого виду покарання та звільнення від відбування цього покарання з випробуванням свідчать ті обставини, що санкція частини 3 статті 185 КК України є безальтернативною і передбачає лише один вид покарання - у виді позбавлення волі; обвинувачений беззаперечно визнав винуватість у вчиненому діянні та щиро покаявся, відтак, на переконання суду, призначення йому покарання, яке передбачатиме його тримання в умовах ізоляції, без звільнення від цього покарання з випробуванням, буде надто суворим і невиправданим за наведених обставин.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
В обґрунтування позову потерпілий покликається на те, що ОСОБА_3 таємно викрав належне йому майно на загальну суму 2 238,50 грн, чим завдав майнову шкоду на заявлену до стягнення суму.
У судовому засідання потерпілий (цивільний позивач) позов підтримав, просить суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 (цивільний відповідач) позов визнав повністю.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, доходить висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Суд вважає, що протиправну поведінку ОСОБА_3 встановлено беззаперечно, як і встановлено наявність заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_5 на заявлену до стягнення суму.
Аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-51гс14.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 своїми протиправними діями заподів ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 238,50 грн, відтак ця сума підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_3 у повному обсязі, тому цивільний позов слід задовольнити повністю.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат не понесено.
Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.
Керуючись статтями 129, 368, 371, 374 КПК України, Радехівський районний суд Львівської області,
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сумі 2 238 (дві тисячі двісті тридцять вісім) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Радехівський районний суд Львівської області.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_7 -Трускавецька