Справа № 461/714/22
Провадження № 1-кс/461/459/22
24.03.2022 року, слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову виконуючого обов`язки керівника Львівської обласної прокуратури про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,-
Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 17 січня 2022 року він в порядку ст.308 КПК України звернувся до Львівської обласної прокуратури зі скаргою у кримінальному провадженні щодо недотримання розумних строків досудового розслідування. 26 січня 2022 року він отримав постанову про відмову в задоволенні скарги. Разом з тим, як зазначено у даній постанові, вона винесена прокурором за результатами розгляду скарги, поданої ОСОБА_4 22 лютого 2021 року, тобто майже рік тому. Зазначив, що вказана постанова носить формальний характер, мотивів прийнятого рішення не вказано, оцінки наведеним заявником у скарзі доводам не надано. Крім того, органом досудового розслідування не виконано взагалі рішення Галицького районного суду від 19 травня 2021 року, яким було встановлено тримісяний строк на вирішення питань, зазначених у скарзі.
-приведення кваліфікації у кримінальному провадженні у відповідність до фактично вчинених вищевказаних злочинів, а саме передбачених ч. 1 ст. 255, ч.5 ст.186, ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 205-1, ч.3 ст. 206, ч. З 206-2, ч. 2 ст. 209, ч.3,4 ст. 358 КК України;
-повідомлення про підозру усім членам очолюваної ОСОБА_6 злочинної організації, винним у вчиненні вищевказаних злочинів (в тому числі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 );
-обрання зазначеним особам запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою;
- накладення на майно вказаних осіб (в тому числі рухоме та нерухоме майно, кошти у готівковій та безготівковій формах, корпоративні права, акції і т.д.) арешту з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, а з метою виявлення такого майна - проведення відповідних обшуків;
-виконання дій, спрямованих на завершення розслідування відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України.
Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив таку задовільнити.
Представником Львівської обласної прокуратури було подано до суду письмові заперечення, з яких вбачається, що в ході досудового розслідування було проведено значний обсяг необхідних слідчих дій. Водночас, зазначення в постанові про відмову в задоволенні скарги дати 22 лютого 2021 року є механічною опискою, яка на суть та результати розгляду скарги суттєво не впливає. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні скарги заявника просив відмовити в повному обсязі.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органом досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.
Згідно положень статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до слідчого судді зі скаргами у кримінальному провадженні.
17 січня 2022 року заявником в порядку ст.308 КПК України безпосередньо до Львівської обласної прокуратури було подано скаргу. У скарзі заявник просив надати обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, зокрема про приведення кваліфікації у кримінальному провадженні у відповідність до фактично вчинених вищевказаних злочинів, а саме передбачених ч. 1 ст. 255, ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 205-1, ч.3 ст. 206, ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 209, ч.3,4 ст. 358 КК України; повідомлення про підозру усім членам очолюваної ОСОБА_6 злочинної організації, винним у вчиненні вищевказаних злочинів (в тому числі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ); обрання зазначеним особам запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою; накладення на майно вказаних осіб (в тому числі рухоме та нерухоме майно, кошти у готівковій та безготівковій формах, корпоративні права, акції і т.д.) арешту з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, а з метою виявлення такого майна - проведення відповідних обшуків; виконання дій. спрямованих на завершення розслідування відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України.
Постановою виконуючого обов`язки керівника Львівської обласної прокуратури від 20 січня 2022 року було ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його скарги. У постанові зазначено, що в ході досудового розслідування було проведено значний обсяг необхідних слідчих дій, зокрема, допитано в якості свідків службових осіб ПП «Продукти-Каргіл», ПП «Вокс-ЛВ» та інших; проведено ряд тимчасових доступів до речей та документів, обшуків та оглядів місця події; проведено судово-почеркознавчі, судово-товарознавчу, судово-технічну та комплексну судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизи; скеровані доручення, виклики та запити; накладено арешт на спірне майно. Вказується, що тривале проведення досудового розслідування зумовлено його складністю, та необхідністю проведення експертиз та значної кількості слідчих дій.
Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
Згідно ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Слідчий і прокурор повинні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 КПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Постанова прокурора як процесуальний документ має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Отже, вищевказаними положеннями визначено обов`язок слідчого, прокурора винести вмотивовану постанову у разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.
Аналізуючи оскаржувану постанову прокурора, слідчий суддя приходить до переконання, що вищевказаних вимог кримінально-процесуального закону дотримано не було.
Всупереч зазначеним нормам, прокурором винесено постанову, в якій жодним чином не обґрунтовано та не вмотивовано відмову в задоволенні скарги.
Так, слідчим суддею було встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було розпочато ще 03 листопада 2015 року та триває станом на день розгляду скарги. При цьому, прокурором в постанові від 20 січня 2022 року взагалі не зазначено, коли були проведені вказані ним слідчі дії: чи в 2015 році, чи пізніше. Зміст постанови викладений загальними фразами на менше ніж на двох аркушах разом із вступною та резолютивною частинами, що свідчить про формальний підхід до розгляду скарги потерпілого у кримінальному провадженні. Тобто, рішення прокурора не містить належного мотивування та обґрунтування відмови в задоволенні скарги потерпілого на недотримання розумних строків, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити наявність чи відсутність у такого прокурора підстав для вказівок прокурору в кримінальному провадженні щодо строку прийняття процесуального рішення.
Під час розгляду вказаної скарги, слідчий суддя також позбавлений можливості надати оцінку виконанню вищевказаного рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2021, яким був встановлений тримісячний строк на вирішення питань, вказаних у скарзі від 22 лютого 2021 року, оскільки у рішенні прокурора не зазначена жодна дата.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що не кожне розслідування може бути вдалим або мати результати, які підтверджують викладені заявником факти, проте воно повинно в принципі бути здатним привести до встановлення обставин справи, і в разі, якщо скарга виявилася обґрунтованою, ідентифікувати та покарати винних. Таким чином, процесуальним аспектом ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено обов`язок засобів, а не обов`язок досягнення результату.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
При цьому, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання уповноваженої посадової особи Львівської обласної прокуратури надати обов`язкові для виконання вказівки з огляду на наступне. Так, судовий контроль як вид юрисдикційної діяльності суду (судді), має здійснюватися не інакше як на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені кримінальним процесуальним законодавством України. Слідчий суддя (суд), здійснюючи свої повноваження під час кримінального провадження, зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог законодавства та сприяти реалізації засад кримінального провадження. Зазначене в повній мірі відповідає положенням частини 1 та 2 статті 1, а також положенням Глави 2 Розділу І Кримінального процесуального кодексу України. Згідно з частиною 3 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Положеннями ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку про те, що у контексті конкретних правовідносин слідчий суддя, у разі задоволення скарги уповноважений зобов`язати відповідного прокурора розглянути скаргу та про результати її розгляду повідомити заявника, з огляду на це скарга підлягає частковому задоволенню.
Також, суд погоджується з позицією прокурора щодо його процесуальної самостійності, визначеної Кримінально-процесуальним кодексом України. За результатами розгляду клопотання підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого про необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені в КПК (ч.6 ст.28 КПК), слід виходити з недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, незалежності та безсторонності суддів. Тому при розгляді такого клопотання прокурор, слідчий суддя або суд не вправі вирішувати питання щодо достовірності та достатності доказів, надання переваги будь-якому з них; визначати, які саме процесуальні рішення мають бути прийняті при здійсненні кримінального провадження; вчиняти інші будь-які дії, спрямовані на втручання в законну діяльність слідчого, прокурора, слідчого судді або суду щодо здійснення кримінального провадження).
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_4 на постанову виконуючого обов`язки керівника Львівської обласної прокуратури, з проханням зобов`язати вчинити певні дії, задовільнити частково.
В іншій частині вимог,- відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1