Справа № 751/503/22
Провадження № 1-кп/750/133/22
У Х В А Л А

09 вересня 2022 року м. Чернігів

колегія суддів Деснянського районного суду міста Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника відділу превенції - ОСОБА_14 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003050 від 02.10.2021 по обвинуваченню ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування заявлених клопотань щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурор вказує на наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обидва обвинувачуються у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, будучи поміченими працівниками поліції у вчиненому не зізналися, не надали допомоги потерпілим та втекли від працівників поліції у напрямку неподалік розташованої лісосмуги, їм відомі адреси місця мешкання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .. На думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечувала проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_12 проходить службу в ЗСУ за контрактом, має сталі соціальні та сімейні зв`язки, позитивно характеризується за місцем колишнього навчання, командування зобов`язується на вимогу суду забезпечити явку обвинуваченого до суду, на період активних воєнних дій не покидав м. Чернігів та займався волонтерською діяльністю. До того ж підозра є необґрунтованою, оскільки є недоведеним умисел на вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та є недоведеною неможливість застосування до обвинуваченого інших альтернативних заходів.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_17 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_13 та його законний представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу виді тримання під вартою або ж обрати інший у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що останній на момент інкримінованого йому злочину був неповнолітнім, має сталі соціальні та сімейні зв`язки, після звільнення з під варти завжди своєчасно з`являвся в судові засідання, а тому ризики зазначені прокурором є недоведеними. До того ж підозра та подальше обвинувачення є необґрунтованими, з огляду недоведеності умислу обвинувачених.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні повністю підтримали позицію сторони обвинувачення.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом вимог ч.3 ст. 331 КПК України на суд покладений обов`язок до спливу продовженого строку незалежно від наявності клопотань повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу ( ч.2 ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років ( п.4 ч.2 ст. 183 КПК України).

Згідно ч.2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що передбачають безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду. А обізнаність обвинуваченого ОСОБА_12 про місце перебування свідків у кримінального провадженні, які не були допитані в судовому засіданні, може становити істотний ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений незаконно впливатиме на цих свідків. Проходження обвинуваченим ОСОБА_12 служби за контрактом у ЗСУ, часткове відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , допомога населенню під час збройної агресії РФ, хоча і є пом`якшуючими обставинами, але не знижують значимості наведених ризиків, з огляду на те, що обвинувачений уклав контракт з ЗСУ 01.06.2022, тобто тоді коли вже відбувалося підготовче судове засідання по цьому кримінальному провадженню, відшкодування шкоди потерпілій є мінімальним, а допомога населенню та волонтерська діяльність під час збройної агресії є громадським обов`язком кожного громадянина України.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів у неповнолітньому віці, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що передбачають безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватості, може переховуватися від суду. При цьому колегія суддів відмічає, що інкриміновані обвинуваченому злочини мали місце під час перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Після звільнення з під варти, останній 10.06.2022 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП за розпиття спиртних напоїв в громадському місці. Вказані обставини підтверджують, що належних висновків з події, яка сталася обвинувачений не зробив. Обізнаність обвинуваченого ОСОБА_13 про місце перебування свідків у кримінального провадженні, які не були допитані в судовому засіданні, може становити істотний ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений незаконно впливатиме на цих свідків. Наявність позитивних характеристик з учбових закладів, де обвинувачений навчався і проходить навчання, хоча і є пом`якшуючими обставинами, але не знижують значимості наведених ризиків, з огляду на те, що жодним чином не вплинули на дотримання останнім громадського порядку.

Питання доведеності тих чи інших питань, які входять до предмету доказування відбувається під час оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, тобто на даному етапі судового розгляду, де допитані лише двоє потерпілих неможливо вирішити питання щодо доведеності або недоведеності умислу в діях обвинувачених.

За наведених обставин, клопотання прокурора є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на приписи п.2 ч.4 ст. 183 КПК України колегія суддів вважає неможливим призначення розміру застави обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 179, 183, 193, 194, 331, 615 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07 листопада 2022 року, з подальшим триманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 07 листопада 2022 року, з подальшим триманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СУДДІ:

Людмила САМУСЬ Руслан ГРИГОР`ЄВ Наталія ЛЯМЗІНА