Номер провадження: 11-кп/813/884/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2022 у кримінальному провадженні №0001517, внесеному до ЄРДР 16.11.2021 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.06.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 286 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 3 роки 1 місяць.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винний у тому, що він достовірно знаючи про призначене судом додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та наслідками його невиконання за ухилення від відбування покарання, 14.10.2021 року керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Так, рухаючись по вул. Пантелеймонівська в м. Одеса без увімкненого ближнього світла в темну пору доби, ОСОБА_8 був зупинений працівниками УПП в Одеській області, які в подальшому виявили відсутність посвідчення водія, у зв`язку з чим співробітниками УПП в Одеській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. За наслідками виявлених порушень ПДР за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_8 сплачено штраф.
Своїми діями, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що згідно із вироком суду від 14.06.2021 позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, умисно ухилився від відбування покарання займатися певною діяльністю.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права зайняття певною діяльністю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок постановленим з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Доводи обґрунтовує тим, що судом порушено принцип призначення покарання за сукупністю вироків, передбачених ст. 71 КК України, внаслідок чого призначене покарання ОСОБА_8 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Вказує, що признаючи остаточне покарання за сукупністю вироків за вимогами ст. 71 КК України, взагалі не вирішено питання щодо невідбутого за попереднім вироком додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 3 роки, 1 місяць з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частини вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Параграфом 1 глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.

Відповідно до приписів ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.

Як убачається з наданих матеріалів, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Разом з тим, перевіривши викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України та роз`яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України встановлено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 71 КК України, якщо призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком.

В такому разі суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, після ухвалення попереднього вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 за ч. 1 ст. 286 КК України за яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Однак на зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та помилково при призначенні остаточного покарання обвинуваченому не вирішив питання щодо невідбутого за попереднім вироком додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, щодо допущення судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим ОСОБА_10 повинно бути призначення покарання із застосуванням ст. 71 КК України.
Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.
Згідно ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не застосував закон, який підлягав застосуванню, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок суду відповідно до ст. 420 КПК України є таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового вироку судом апеляційної інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2022 у кримінальному провадженні №0001517, внесеному до ЄРДР 16.11.2021 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 та остаточно призначити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, 1 (один) місяць з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4