Номер провадження: 11-сс/813/1107/22
Справа № 494/988/22, 1-кс/494/422/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року про застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000310 від 28 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали до 28 вересня 2022 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу.

Свої вимоги обґрунтував тим, що його підозра за ч.4 ст.296 КК України є взагалі необґрунтованою.

Підозрюваний зазначив, що він є призваним за мобілізацією військовослужбовцем та займає посаду командира 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону у військовому званні «старцшй сержант». Під час перебування у електропоїзді «Мартинівка-Одеса» 28 липня 2022 року спільно з батьком, ОСОБА_10 ними була встановлена особа, яка у вагоні електропоїзду у присутності інших пасажирів висловлювалась на підтримку держави-агресора.

Підозрюваний намагався затримати особу фігуранта задля подальшого вчинення з ним відповідних контр розвідувальних, оперативно-розшукових та слідчих дій.

Під час спроби затримання фігурант викинув свій мобільний телефон у міжвагонний прохід під час руху електропоїзду і в нього було виявлено велику суму несправжньої іноземної валюти, а також комп`ютерні пристрої.

Водночас після передачі фігуранта до представників Національної поліції очевидно передбачених законом контррозвідувальних, оперативно-розшукових та слідчих заходів щодо фігуранта здійснено не було.

При цьому факт спроби затримання підозрюваним фігуранта не заперечується у матеріалах повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу, так саме як й факт наявності під час описаних подій у фігуранта великої суми несправжньої іноземної валюти, а також комп`ютерних пристроїв.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні свідчення батька підозрюваного, який був очевидцем розглядаємих подій.

ОСОБА_8 зазначив, що під час затримання фігуранта він вчиняв дії направлені на захист інтересів Держави і на теперішній час застосований до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє його можливості виконувати свої обов`язки військовослужбовця направлені на захист Батьківщини.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 28 липня 2022 року, приблизно о 14 годині 56 хвилин будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді командира 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, у військовому званні «старший сержант», спільно зі своїм батьком ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились як пасажири у вагоні №03 електропоїзду «Мартинівка-Одеса» який рухався у напрямку м.Одеси. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_10 маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, достовірно усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці і що за їх діями будуть спостерігати пасажири електропоїзду з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, без-будь якої причини зупинили у вагоні № 03 пасажира ОСОБА_11 , 1991 р.н. та почали наносити удари руками та ногами по голові та тулубу останнього, при цьому військовослужбовець ОСОБА_8 привів у бойову готовність вогнепальну автоматичну зброю автомат Калашникова, який був при ньому і навів її на ОСОБА_11 погрожуючи її застосуванням, наслідком таких дій працівник електропоїзду провів вимушену евакуацію пасажирів вагону №03 у сусідні вагони. Надалі, того ж дня, близько 15 годині 11 хвилин електропоїзд «Мартинівка-Одеса» прибув на залізничну станцію Буялик розташовану в смт.Петрівка Березівського району Одеської області. По прибуттю електропоїзду ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із застосуванням зазначеної вогнепальної автоматичної зброї, вчинення хуліганських дій та виштовхали ОСОБА_11 з вагону на перон залізничної станції Буялик, де продовжили його побиття з хуліганських спонукань. Далі під час планової зупинки електропоїзду «Мартинівка-Одеса» на залізничній станції Буялик, військовослужбовець ОСОБА_8 з вогнепальною зброєю в руках, підійшов до кабіни машиніста вказаного електропоїзду, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці з мотивів явної неповаги до суспільства почав вимагати у машиніста електропоїзду ОСОБА_12 , 1981 р.н., щоб він розпочав рух електропоїзду, незважаючи на сигнал світлофору про заборону руху. З метою примушення машиніста ОСОБА_12 до вчинення проти законних дій ОСОБА_8 привів у бойову готовність вогнепальну автоматичну зброю автомат Калашникова і навів її на ОСОБА_12 погрожуючи її застосуванням такі проти дії ОСОБА_8 примусили машиніста ОСОБА_13 розпочати рух електропоїзду за межі залізничної станції Буялик.

29 липня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо фактичних обставин вчиненого злочину; показаннями та фактичними даними, отриманими в ході проведення впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 29 липня 2022 року; висновком судово-медичної експертизи, щодо отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 № 79 від 29.07.2022; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Апеляційний суд вважає, що матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 .

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до статей 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Що стосується доводів сторони захисту про необґрунтованість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та існування підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Апеляційний суд враховує, що запобіжний захід не є покаранням за вчинений злочин, а є заходом забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, тощо.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого залишив поза увагою те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, є військовослужбовцем Збройних сил України, має постійне місце проживання, сім`ю та двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем проходження військової служби.

Рішення про застосування до ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту було прийнято слідчим суддею під час дії введеного на території держави воєнного стану відповідно до Указу Президента України.

Апеляційний суд переконаний, що під час воєнного стану ОСОБА_8 безсумнівно буде більш корисним для суспільства та держави, перебуваючи та проходячи службу за місцем дислокації його військової частини, на відміну від перебування під цілодобовим домашнім арештом.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він є мінімізованим, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який являється військовослужбовцем Збройних сил України та в умовах воєнного стану зобов`язаний нести службу, а також приймаючи до уваги відсутність даних про те, що ОСОБА_8 в будь-який спосіб перешкоджав кримінальному провадженню, на даний час відсутня реальна потреба та підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який в даному випадку є занадто суворим та вочевидь недоцільним.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти сторона обвинувачення та держава Україна в умовах воєнного стану, є запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

На переконання апеляційного суду запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови для існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на свободу, закріпленим Конституцією України.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційна скарга підозрюваного підлягає задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись статтями 177, 178, 179, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи до суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Строк дії ухвали в частині покладених обов`язків до 28 вересня 2022 року в межах строку досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4