Справа № 489/2594/21
Провадження № 1-кп/489/636/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

08 серпня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000030 від 07.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (дистанційно),

встановив:

07.02.2021 близько 06.00 години в місті Миколаєві Миколаївської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися в приміщенні літньої кухні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними, на ґрунті вживання ОСОБА_7 образливих нецензурних висловлювань на адресу ОСОБА_3 та його баби ОСОБА_8 , виник конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому дерев`яною палицею (держаком від лопати) близько 37-39 ударів в область кінцівок, голови та тулуба, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозку лівої та правої півкулі головного мозку (субарахноїдальні крововиливи); численних переломів ребер зліва та справа по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври; гемоперитонеуму (80 мл) наявність вільної рідкої крові в черевній порожнині; правобічного та лівобічного гемотораксу (450 мл) наявність вільної рідкої крові в плевральній порожнині; розривів селезінки та лівої нирки; 8 ран в ділянці голови; великої кількості саден, синців, крововиливів в м`які тканини голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання про те, що напочатку лютого 2021 познайомився із ОСОБА_9 та запросив останнього пожити у себе декілька днів з дозволу своєї баби ОСОБА_8 , в будинку якої він проживав по АДРЕСА_1 . У ніч з 6 на 7 лютого 2021 він разом з ОСОБА_9 знаходилися за місцем його проживання, де в літній кухні спілкувалися та вживали алкогольні напої, від чого він та ОСОБА_10 перебували в стані алкогольного сп`яніння. В ході спілкування ОСОБА_10 висловився нецензурною лайкою на адресу його баби ОСОБА_11 , яка зайшла до літньої кухні, що обурило ОСОБА_12 , й тому він зробив зауваження ОСОБА_13 . У відповідь на це ОСОБА_10 висловився нецензурно і на його адресу, тому він вдарив ОСОБА_14 рукою, на що останній також намагався його ударити, що ще більше обурило ОСОБА_3 , тому він, перебуваючи в емоційному стані внаслідок такої неприпустимої поведінки потерпілого, вийшов з літньої кухні на подвір`я, де поруч взяв дерев`яну палицю та повернувся з нею до літньої кухні, щоб провчити ОСОБА_15 за його негідну поведінку. Після того він замахнувся палицею на ОСОБА_7 , на що останній виставив руки, й тому ОСОБА_3 наніс йому близько трьох ударів по рукам, після чого наніс удар палицею в область тулубу, від чого ОСОБА_7 зігнувся вперед, та ОСОБА_3 наніс йому близько 10-15 ударів палицею по голові та тулубу, від чого ОСОБА_7 присів до стіни, після чого він перестав наносити йому удари. На голові і тілі ОСОБА_14 були тілесні ушкодження й тому він запропонував викликати швидку медичну допомогу, на що останній відмовився. Після того він сказав ОСОБА_7 умитися та зайти до будинку, а сам пішов до будинку спати, залишивши потерпілого живим в літній кухні, думаючи, що той також прийде спати. Вранці 07.02.2022 він прокинувся та в літній кухні виявив ОСОБА_14 без ознак життя й тому сам пішов до поліції, де зізнався у вчиненому. До вказаного дня конфліктів між ним та ОСОБА_9 не було. Умислу вбивати ОСОБА_14 він не мав, а лише хотів покарати його за висловлювання нецензурною лайкою на адресу його баби, яка виховувала його з дитинства та була найближчою людиною для нього, а також образу його та намагання потерпілого вдарити у відповідь за висловлені йому зауваження з приводу недопустимості негідної поведінки. В ході досудового розслідування під час слідчого експерименту він добровільно показав та розказав, як наносив тілесні ушкодження потерпілому. Свою вину в умисному заподіянні ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, визнав повністю, у вчиненому розкаявся, просив вибачення, зазначив про готовність відповідати за вчинені дії та спричинені наслідки.

Крім власних показань обвинуваченого з приводу обставин та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, його винуватість в об`ємі визнаного судом доведеним обвинувачення, підтверджується також іншими, дослідженими у судовому засіданні, доказами в їх сукупності.

Свідок ОСОБА_16 надав показання про те, що працює у ВП № 2 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області. На початку лютого 2021 року він був на робочому місці, куди прийшов ОСОБА_17 , який повідомив, що забив палкою свого знайомого. Після того ОСОБА_3 повів його до домоволодіння за місцем свого проживання, де дійсно був виявлений труп чоловіка. Зі слів ОСОБА_12 , останній побив потерпілого палицею через бабу. Подробиць та обставин конфлікту ОСОБА_17 не розповідав. В подальшому він був присутній під час огляду місця події та слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_17 показав палку, якою побив потерпілого, а також розповів та показав, яким чином наносив удари потерпілому.

Свідок ОСОБА_8 надала показання про те, що ОСОБА_17 є її онуком та проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Вона займалася його вихованням з дитинства. В лютому 2021 року ОСОБА_17 привів додому потерпілого на ім`я ОСОБА_18 , який з її дозволу став проживати в її будинку в окремій кімнаті. В ніч з 6 на 7 лютого 2021 року ОСОБА_17 разом із потерпілим ОСОБА_18 знаходилися в літній кухні, де вживали їжу. Коли вона зайшла туди, то ОСОБА_18 висловився нецензурною лайкою на її адресу, на що ОСОБА_19 обурився та почав з`ясовувати в ОСОБА_18 , чому він образив її. Після того вона вийшла з літньої кухні в будинок та обставин сварки не бачила. Вранці 07.02.2021 вона пішла ринок, куди в подальшому прийшов ОСОБА_17 , який повідомив, що ОСОБА_18 помер та він йде до поліції, щоб зізнатися у тому, що сталося. Обставин конфлікту та побиття ОСОБА_20 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_21 надав показання про те, що ОСОБА_3 є його племінником та проживав із бабою ОСОБА_8 , яка з дитинства займалася його вихованням. Обставин сварки та конфлікту між ОСОБА_22 та потерпілим він не бачив та дізнався про подію, коли проїжджав повз домоволодіння ОСОБА_12 , де побачив останнього в наручниках в супроводі з поліцейськими, а також ОСОБА_8 , яка повідомила, що ОСОБА_19 вбив людину. Охарактеризував ОСОБА_3 , як особу, яка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неконтрольовано та збуджено, могла образити.

Із заяви ОСОБА_3 від 07.02.2021 вбачається, що останній звернувся до поліції з приводу того, що 07.02.2021 близько 06.00 години за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту із ОСОБА_9 наніс останньому близько 20 ударів дерев`яною палицею (держаком) по голові й тулубу, в результаті чого ОСОБА_10 через деякий час помер.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.02.2021 та відеозапису до нього, при огляді літньої кухні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підлозі виявлено труп чоловіка в сидячому положенні, на якому наявний одяг у виді кофти з капюшоном та поруч знаходяться сині джинси, на підлозі біля трупу наявні потоки рідини червоного кольору у вигляді плями розміром 15х60 см. На голові та обличчі трупа наявні ушкодження у вигляді саден та ран, на верхніх та нижніх кінцівках, а також на тулубі в області грудної клітини наявні синці різних розмірів та форм. У синіх джинсах біля трупу була виявлена ксерокопія паспорта на ім`я ОСОБА_7 . При огляді сараю на території вказаного домоволодіння на підлозі виявлено дерев`яну палицю (держак) з плямами бурого кольору. Під час огляду місця події було вилучено сліди папілярних узорів, фрагменти речовини бурого кольору, сині джинси, телефони, пляшки, дерев`яна палиця з плямами бурого кольору, ксерокопії документів на ім`я ОСОБА_7 .

Згідно з висновком експерта проведеної судово-медичної експертизи № 483 від 17.03.2021, смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку, численних переломів ребер зліва та справа, розриву лівої нирки, селезінки, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, шоковою реакцією організму. При дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозку лівої та правої півкулі головного мозку (субарахноїдальні крововиливи); численних переломів ребер зліва та справа по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври; гемоперитонеуму (80 мл) наявність вільної рідкої крові в черевній порожнині; правобічного та лівобічного гемотораксу (450 мл) наявність вільної рідкої крові в плевральній порожнині; розривів селезінки та лівої нирки; 8 ран в ділянці голови, великої кількості саден, синців, крововиливів в м`які тканини голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодженні утворилися прижиттєво, на що вказують наявність крововиливів в місцях їх утворення. Морфологічні характеристики восьми ран у волосистій частині голови вказують на те, що це є забійні рани, які утворилися від восьми сильних ударів тупого твердого предмета з обмеженою подовженою контактуючою поверхнею, яким міг бути держак від лопати. В область голови та обличчя ОСОБА_7 було нанесено не менше 13 ударів, які привели до крововиливів під м`які мозкові оболонки правої та лівої півкуль головного мозку. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження в області голови та обличчя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Переломи ребер зліва та справа по різним анатомічним лініям могли утворитися не менш ніж від 10 сильних локальних ударів тупого твердого предмету з обмеженою подовженою контактуючою поверхнею. Синці на спині, які розташовані в проекції переломів ребер зліва та справа, мають подовжену форму з ділянками просвітлення в центрі та можуть вказувати, що таким предметом міг бути держак від лопати. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Загалом ОСОБА_7 було нанесено не менше 37-39 ударних впливів, від яких він помер не одразу, а через певний проміжок часу, що рахується від декількох десятків хвилин до декількох годин. Тілесні ушкодження на верхніх кінцівках у вигляді синців можуть свідчити про вчинення ним активного фізичного опору в момент посягання на нього. Під час нанесення тілесних ушкоджень в область грудної клітини з утворенням численних переломів ребер потерпілий найвірогідніше знаходився у горизонтальному стані та був повернутий задньою частиною тулубу до нападаючого. Під час нанесення тілесних ушкоджень в область голови з утворенням восьми ран потерпілий міг знаходитися як у вертикальному, так і горизонтальному стані, та бути повернутим як обличчям до нападаючого, так і одною із сторін тулуба. Не можна виключити, що після надання своєчасної кваліфікованої допомоги життя ОСОБА_7 могло бути врятоване. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,91 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння стосовно живих осіб.

Із протоколу огляду трупа від 08.02.2021 та фототаблиці до нього слідує, що слідчим в приміщенні Миколаївського обласного бюро СМЕ по вул. Потьомкінська, 138, міста Миколаєва, було оглянуто труп ОСОБА_7 , на голові, кінцівках та тулубі якого наявні різні ушкодження у вигляді синців, саден та ран.

Відповідно до довідки з журналу реєстрації трупів від 08.02.2021 та виписки з журналу реєстрації трупів МОБСМЕ м. Миколаєва від 08.02.2021 причиною смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , є тупа поєднана травма тіла у вигляді черепно-мозкової травми, чисельних переломів ребер з правої та лівої сторони, розрив селезінки та лівої нирки.

Згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи № 126 від 23.02.2021, у ОСОБА_3 наявні тілесні ушкодження у вигляді переривчастих циркулярно розташованих саден в ділянці променево-зап`ястних суглобів. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кайданки, та за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З протоколу проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного від 09.02.2021 та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_3 в присутності двох понятих та захисника на місці, в приміщенні літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_1 , показав та розказав, за яких обставин та яким чином наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Зокрема ОСОБА_3 вказав на те, що 07.02.2021 в нічний час сварка між ним та ОСОБА_7 виникла з приводу того, що останній нецензурно вилаявся на адресу його баби, а потім на нього. Далі пояснив, що ОСОБА_7 намагався вдарити його, на що він відбив удар, після чого ОСОБА_3 вийшов з літньої кухні на подвір`я, де взяв дерев`яну палицю та повернувся з нею до літньої кухні. Потім він замахнувся палицею на ОСОБА_7 , на що останній виставив руки, й тому ОСОБА_3 наніс йому близько трьох ударів по рукам, після чого наніс удар палицею в область тулубу, від чого ОСОБА_7 зігнувся вперед, та ОСОБА_3 наніс йому близько п`яти-семи ударів палицею по голові, а потім близько десяти ударів по тулубу, від отриманих ударів ОСОБА_7 сів до стіни. Потім ОСОБА_3 зазначив, що вказав ОСОБА_7 умитися та зайти до будинку, після чого сам пішов до будинку, залишивши потерпілого в літній кухні.

Відповідно до висновку експерта додаткової судово-медичної експертизи № 483 від 30.03.2021 вбачається, що не можна виключити, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_3 у протоколі слідчого експерименту (з відеозаписом) від 09.02.2021.

Згідно з висновком експерта № 146-і від 26.02.2021, проведеної судово-медичної експертизи речових доказів (штанів та напівчобіт), слідує, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На штанах (об.№1-3) та парі напівчобіт (об.№4-6), наданих на експертизу, в об.№1,2,4,5 знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої в об.№1 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, у тому числі від ОСОБА_7 в об.№2,4,5 виявлені антигени А,В,Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якого (яких) входять указані антигени, одним з яких міг бути ОСОБА_7 .

Із висновку експерта № 145-і від 25.02.2021, проведеної судово-медичної експертизи речових доказів (куртки), слідує, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На куртці, наданій на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А,В,Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якого (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта №85/ц від 05.03.2021, проведеної судово-медичної експертизи нігтьових зрізів обох рук підозрюваного ОСОБА_3 , в піднігтьовому вмісті представлених нігтьових зрізів підозрюваного ОСОБА_3 (об.1,2) знайдені епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не виявилося можливим через відсутність ядер, придатних для цитологічного дослідження. Кров, мікрочастинки та мікроволокна в об.1,2 не виявлені.

Згідно з висновком експерта №86/ц від 05.03.2021, проведеної судово-медичної експертизи нігтьових зрізів обох рук потерпілого ОСОБА_7 , при дослідженні наданих нігтьових зрізів ОСОБА_7 (об.1,2) виявлені кров та епітеліальні клітини людини. Статеву належність епітеліальних клітин встановити не представляється можливим через відсутність в них ядер. При серологічному дослідженні слідів крові по ізосерологічній системі АВО виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, який походить від особи (осіб), в групову характеристику якої (яких) входить виявлений антиген, у тому числі не виключається від ОСОБА_7 .

Із висновку експерта №148-і від 26.02.2021, проведеної судово-медичної експертизи двох марлевих серветок (змивів з рук), вбачається, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На двох марлевих серветках зі змивами з рук, наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А,В,Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якої (яких) входять указані антигени, якою міг бути ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта №149-і від 25.02.2021, проведеної судово-медичної експертизи речових доказів (фрагмента марлі зі змивом), кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На фрагменті марлі зі змивом, наданим на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А,В,Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якої (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_7 .

Згідно з висновком експерта №144-і від 26.02.2021 судово-медичної експертизи штанів спортивного типу та джинсових штанів, кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На джинсових штанах (об.№4-7), наданих на експертизу знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої в об.№4 виявлені антигени А, В, Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якої (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_7 . В об.№6,7 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову приналежність якої (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_7 . В разі змішування крові її походження не виключається від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н та О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_7 .

Із висновку експерта №147-і судово-медичної експертизи речових доказів (куртки, пари шкарпеток), кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На куртці з каптуром (об.№1-5), наданій на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої в об.№1,2 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_7 . В разі змішування крові її походження не виключається від осіб з групами: А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н та О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі і від ОСОБА_7 . На парі шкарпеток (об.№6,7) знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А, В і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову характеристику якої (яких) входять дані антигени, в тому числі і від ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-21/2269-БД від 29.03.2021 судової молекулярно-генетичної експертизи вбачається, що в результаті вказаної експертизи було встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-21/2267-БД від 30.03.2021 судової молекулярно-генетичної експертизи, на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт №1) виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їхні генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки клітин з домішками крові, виявлених на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 . Походження генетичних ознак клітин з домішками крові виявлених на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт №1) від підозрюваного ОСОБА_3 виключається.

Із висновку експерта № СЕ-19/115-21/2265-БД від 22.04.2021 судової молекулярно-генетичної експертизи слідує, що у змивах з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкти №№1,2), на багатошаровому фрагменті марлевої серветки (об`єкти №№3,4) виявлено кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у змивах з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкти №№1,2) є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразка крові ОСОБА_7 та зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на багатошаровому фрагменті марлевої серветки (об`єкти №№3,4) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на багатошаровому фрагменті марлевої серветки (об`єкти №№3,4) від підозрюваного ОСОБА_3 виключається.

Повідомленням КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 16.02.2021 № 01-288, медичною картою амбулаторного хворого № 165 від 07.02.2021 та чек-тестом 24356 від 07.02.2021 підтверджується, що в момент конфлікту із ОСОБА_7 та заподіяння йому ударів дерев`яною палицею ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Із висновку судово-психіатричного експерта № 27 від 01.07.2022 вбачається, що на момент скоєння інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_3 перебував в стані емоційного збудження, який суттєво не вплинув на його свідомість та поведінку. Під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та на даний час ОСОБА_3 будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак суд, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України є помилковою, оскільки його умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 в момент нанесення тілесних ушкоджень не доведений поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст.121 КК України).

Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого та вирішенні питання про умисел, необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.01.2021 справа № 766/1458/16-к, від 02.02.2021 справа №234/7425/19, від 23.02.2021 справа № 742/642/18, від 23.09.2021 справа № 626/1124/18, вбачається, що частина 2 статті 17 КПК передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

У цій справі сторона захисту, не заперечуючи причетності обвинуваченого до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, послідовно стверджувала, що в обвинуваченого не було умислу на вбивство потерпілого. Захист посилався на те, що конфлікт з потерпілим виник внаслідок неправомірних дій останнього, який у нетверезому стані образливо висловлювався на адресу обвинуваченого та його баби, в будинку якої він проживав, а також намагався нанести удари обвинуваченому, який зробив йому зауваження з приводу неприпустимості образливих висловлювань на близьку для обвинуваченого особу. Також захист зазначав, що коли обвинувачений залишав приміщення після побиття потерпілого, той був живий, та при наданні своєчасної медичної допомоги можливо було б врятувати потерпілого.

Таким чином, розбіжності між позиціями сторін обвинувачення і захисту стосуються спрямованості умислу обвинуваченого. Отже, сторона обвинувачення мала довести поза розумним сумнівом цей елемент суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, який визначає кваліфікацію за статтею 115 КК України, і надати докази, які спростовували б версію сторони захисту про відсутність умислу на вбивство.

Сторона обвинувачення посилалася на те, що для встановлення в обвинуваченого умислу на вбивство слід врахувати спосіб, кількість і локалізацію тілесних ушкоджень, а також особу обвинуваченого, який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно.

У той же час сторона обвинувачення не обґрунтувала належним чином, що встановлені обставини злочину у сукупності доводять наявність умислу на вбивство і спростовують твердження обвинуваченого про відсутність такого умислу. Щодо поведінки, яка передувала події, то обставини свідчать про те, що обвинувачений і потерпілий до події протягом нетривалого періоду часу проживали в одному будинку і жодних конфліктів між ними не виникало, та обвинувачення не надало доказів того, що в обвинуваченого були причини бажати смерті потерпілому. Суд також встановив, що обвинувачений завдав хаотичні удари палицею в різні ділянки тіла та кінцівок потерпілого, який в той час чинив активний фізичний опір, і такий спосіб насильства і локалізація тілесних ушкоджень не свідчить беззаперечно про намагання спричинити смерть. Також немає доказів того, що обвинувачений використав або намагався використати будь-які предмети, які з більшою вірогідністю, аніж дерев`яний держак, могли б спричинити смертельні ушкодження у випадку бажання заподіяти смерть потерпілого, зокрема ножа та інших колюче-ріжучих предметів, які могли знаходитися в приміщенні літньої кухні, де до моменту вказаних подій знаходилися потерпілий з обвинуваченим та вживали їжу та спиртні напої.

Крім того, маючи можливість довести умисел на вбивство до кінця, обвинувачений припинив свої дії (побиття потерпілого, коли той перестав чинити фізичний опір) та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, сказавши потерпілому вмитися та заходити до будинку спати, та не намагався приховати сліди своїх дій.

З показань обвинуваченого судом встановлено, що конфлікт із ОСОБА_7 виник з приводу того, що останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вжив нецензурні висловлювання на адресу баби обвинуваченого, з дозволу якої потерпілий і проживав у її будинку, а потім також на адресу самого обвинуваченого та намагався вдарити його, коли він зробив потерпілому зауваження з приводу неприпустимості такої поведінки, після чого обвинувачений взяв дерев`яну палицю та став наносити нею удари по різним частинам тіла потерпілого, який при цьому вчиняв активний фізичний опір, що підтверджено також висновком судово-медичної експертизи № 483 від 17.03.2021, внаслідок чого він наніс йому значну кількість ударів. При цьому обвинувачений зазначив, що взяв дерев`яну палицю для побиття потерпілого тому, що останній чинив фізичний опір та сам обвинувачений відчував фізичний біль у руці, яка була в минулому зламана, під час побиття потерпілого ОСОБА_7 й тому взяв дерев`яну палицю.

Також стверджував, що наміру вбивати ОСОБА_7 він не мав, хотів лише покарати його за негідну поведінку. Вказані твердження обвинуваченого про причини конфлікту та поведінку потерпілого підтвердила свідок ОСОБА_8 , яка зазначила, що потерпілий дійсно висловився нецензурно на неї, що обурило обвинуваченого.

Показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого та наносив йому удари палицею до того моменту, поки той не припинив чинити фізичний опір та сів біля стіни, а також потерпілий після побиття був живим, коли він залишив його в літній кухні, вказавши йому умитися та зайти до будинку, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 483 від 17.03.2021, яким встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку, численних переломів ребер зліва та справа, розриву лівої нирки, селезінки, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, шоковою реакцією організму. Смерть ОСОБА_7 настала не одразу, а через певний проміжок часу, що рахується від декількох десятків хвилин до декількох годин. Тілесні ушкодження на верхніх кінцівках у вигляді синців можуть свідчити про вчинення ним активного фізичного опору в момент посягання на нього. Не можна виключити, що після надання своєчасної кваліфікованої допомоги життя ОСОБА_7 могло бути врятоване.

З постанови Верховного Суду від 21.05.2019 справа №182/10062/14-к вбачається, що Верховний Суд України у своїх рішеннях (провадження № 5-21кс12, № 5-22кс12, № 5-8кс13, № 5-4кс15, № 5-306кс15) неодноразово висловлював правову позицію про те, що умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином зі змішаною формою вини - умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння такого ушкодження та необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний може усвідомлювати можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

На підставі досліджених доказів суд встановив, що смерть потерпілого настала внаслідок тяжких тілесних ушкоджень, стосовно заподіяння яких вина обвинуваченого була умисною. Однак суд дійшов висновку, що докази, надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності не призводять до безсумнівного висновку про те, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на заподіяння смерті потерпілому.

Враховуючи в сукупності встановлені об`єктивні обставини справи, суд дійшов висновку, що обвинувачений діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, а, отже, відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні, а саме за спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого.

При цьому, з урахуванням характеру, кількості, локалізації та обставин нанесених ударів за умови використання для цього саме такого знаряддя як дерев`яна палиця не може беззаперечно свідчити про наявність в обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України та статтею 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини не свідчать поза розумним сумнівом про спрямованість умислу обвинуваченого саме на позбавлення життя потерпілого.

Разом з тим, встановлені висновки суду про те, що дії обвинуваченого перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, стороною захисту не оспорюються. Тому суд вважає, що обвинувачений, завдаючи значну кількість ударів по різним частинам тіла потерпілого, передбачав або свідомо допускав, що може заподіяти тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає диспозиції частини 2 статті 121 КК України.

При цьому суд не може погодитися з доводами сторони захисту про те, що висновок судово-медичної експертизи № 483 від 17.03.2021 не може бути допустимим доказом у вказаній справі, оскільки слідчий при призначенні вказаної експертизи не попередив експерта про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку, оскільки зі змісту вказаного висновку вбачається, що останній несе кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу завідомо неправдивого висновку, що у свою чергу відповідає положенням ч. 2 ст. 102 КПК України, якою встановлено вимоги щодо обов`язкових відомостей, які мають бути зазначені у висновку експерта. Крім того, сторона захисту сама посилається на вказаний висновок експерта як на доказ, який підтверджує відсутність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого, що, у свою чергу, також свідчить про допустимість вказаного доказу.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 поза розумним сумнівом доведена саме у заподіянні ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, у зв`язку з чим його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів. За місцем проживання характеризується негативно як особа, яка зловживає алкогольними напоями, не працює. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням особи винного і вказаних вище обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з урахуванням позиції державного обвинувача, який вважав, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому призначаючи покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому, з урахуванням положень статті 69 КК України, більш м`якого покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 121 КК України.

Так, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Суд зазначає, що позиція сторони захисту з приводу незгоди з кваліфікацією пред`явленого обвинувачення, не може враховуватися при оцінці наявності чи відсутності обтяжуючих чи пом`якшуючих обставин, оскільки це означало б, що особа може зазнати несприятливих наслідків від здійснення під час провадження своїх процесуальних прав. Більше того, матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений повністю визнавав фактичні обставини події, не заперечував своєї причетності до побиття потерпілого, давав правдиві та послідовні показання, просив вибачення та висловлював жаль з приводу скоєного. За таких обставин, незгода особи з правовою кваліфікацією її діяння не може поставити під сумнів щирість каяття за наслідки вчинених нею дій.

Окрім зазначених пом`якшуючих обставин, суд також вважає, що хоча у справі не встановлено факту перебування обвинуваченого у стані сильного душевного хвилювання, однак немає підстав ставити під сумнів показання обвинуваченого, які підтверджені показаннями свідка ОСОБА_8 , про те, що несподіване нецензурне висловлювання з боку потерпілого на адресу близької для обвинуваченого людини, а також намагання нанести ним удар на зауваження з приводу вказаної поведінки, викликало в обвинуваченого гостру емоційну реакцію, що негативно вплинуло на здатність повністю контролювати свої дії та передбачати їх наслідки. Вказаний факт перебування обвинуваченого у відповідному стані емоційного збудження також підтверджується і висновком експерта № 27 від 01.07.2022. Суд вважає, що ці обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність обвинуваченого, а тому приходить висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 174 КК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.02.2021 у справі № 489/765/21, підлягають скасуванню.

До набрання вироком законної сили необхідно залишити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання з 07.02.2021.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 07.02.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_3 куртку чорного кольору, штани чорного кольору, чоботи чорного кольору, медичний бинт, що був намотаний на лівій руці ОСОБА_3 ; вилучені в ході огляду місця події два сліди папілярних узорів, фрагмент марлі зі змивом речовини бурого кольору, сині джинси зі шкіряним ременем коричневого кольору, кальсони, телефон «FLY FF179», телефон «Nokia 2600» Imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора телекомунікацій «ВФ-Україна», дві пляшки з-під пива «Чернігівське» об`ємом 2,35 л кожна, дерев`яна палиця (держак) з плямами речовини бурого кольору; зразки крові потерпілого ОСОБА_7 та зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 знищити.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.02.2021 у справі № 489/765/21 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 10018 (десять тисяч вісімнадцять) грн 98 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1