Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/634/22
Провадження №1-кп/523/1039/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001364 від 15.10.2021р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого стропальником в ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,-

Встановив:

15.10.2021 року приблизно о 2:15 годині, ОСОБА_5 , знаходячись разом з раніше знайомим йому ОСОБА_6 в кімнаті АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв у ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , діючи навмисно, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, схопив ОСОБА_6 кистю своєї лівої руки за передпліччя правої руки потерпілого, у руках якого знаходився столовий ніж та різким рухом вивернув його у бік тіла ОСОБА_6 , після чого наніс останньому декілька ударів ножем в область правої частини грудної клітини, після чого покинув місце скоєння злочину, тим самим своїми діями спричинивши ОСОБА_6 відповідно висновку судово-медичної експертизи за №2287 від 6.01.2022р. тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки, діафрагми, проникаючого поранення печінки, геморагічного шоку І ступеню, які відповідно до п.2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, та пояснив, що 15.10.2021 року у вечірній час приблизно о 21:00 годині разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 приїхали з роботи, розпили пляшку горілки, ОСОБА_6 запропонував піти в магазин «АТБ», купити ще, потім вони прийшли до потерпілого в кімнату, сиділи, випивали, спілкувалися. В процесі розмови він сказав ОСОБА_6 : «Бережи дочку», після чого потерпілий несподівано схватив ніж та накинувся на нього, як з`ясувалося, висловлена фраза була ключовою для ОСОБА_6 , яка вивела його з рівноваги, вони обидва були в нетверезому стані. В свою чергу він кістю своєї руки схопив праву руку потерпілого, у якого знаходився ніж, шпурнувши його же рукою, наніс 3-4 удари в область грудної клітини, живота потерпілого. ОСОБА_6 від шоку та болю вибіг з кімнати, він залишився на місці, нікуди не ховався, потім приїхали співпрацівники поліції, затримали його, у скоєному одразу зізнався.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не оспорюючи кваліфікацію дій та не заперечуючи фактичні обставини вчиненого злочину, що наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, пояснюючи причину свого вчинку спровокованими діями потерпілого, який перший накинувся на нього з ножем, водночас висловлюючи щире каяття, запевняючи, що в повній мірі усвідомив свою провину, зробив висновки, став на шлях виправлення, в добровільному порядку відшкодував потерплому спричинений збиток, пов`язаний з лікуванням, про що наявна відповідна розписка, будь-яких претензій до нього не має.

Крім визнання ОСОБА_5 своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме висновком судово - медичної експертизи №2287 від 6.01.2022 року відповідно якому у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої поперекової ділянки, що проникає у грудну та черевну порожнини з пораненням діафрагми та печінки, колото-різаної рани задньої поверхні шиї, які утворилися від дії колючо-ріжучого предмета, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, якими міг бути клинок ножа та свідчать про дві травмуючи дії колюче-ріжучого предмета, які відповідно до п.2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.121 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність, мотивацію вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом другої групи, позитивно характеризується; незважаючи на відсутність позивних вимог, добровільно відшкодував потерпілому спричинений збиток, що знайшло своє документальне підтвердження під час судового засідання, також суд враховує щире переживання та каяття, негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, що свідчить про усвідомлення своєї провини,.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1,2 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченої ст.67 п.13 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням наданих до суду матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, вилучених в ході огляду місця події від 15.10.2021р., а саме: кухонний ніж, фрагмент з поверхні тканини матрацу та наволочка з плямами речовини бурого кольору, а також чоловіча сорочка у клітину зі слідами речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_5 , які упаковані до паперових пактів з підписами понятих, які передані до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням санкції ч.1 ст.121 КК України, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину; характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги дії потерпілого, який також знаходячись в стані алкогольного сп`яніння був ініціатором конфлікту, перший накинувся з ножем, як вбачається з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення мали місце обопільні протиправні дії, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, його негативне ставлення до скоєного, активне сприяння розкриттю злочину, те що він має постійне місце мешкання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, у добровільному порядку відшкодував потерпілому спричинену шкоду, зважаючи на поведінку ОСОБА_5 під час судового провадження, з якої вбачається, що він оступився, в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, просив вибачення у потерпілої сторони, наявне бажання в подальшому вести законослухняний спосіб життя, що говорить про те, що він став на шлях виправлення, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги позицію потерпілого, думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до обвинуваченого мінімальної санкції статті передбаченої ст.121 ч.1 КК України, а також ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був змінений на запобіжний захід у вигляді застави, який діє до теперішнього часу.

19.10.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суд м. Одеси за №523/18600/21 (Пр.№1-кс/523/4131/21) від 16.10.2021 року за обвинуваченого ОСОБА_5 була внесена застава заставодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,: банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (код отримувача 26302945) у сумі 45400 гривень відповідно квитанції «Приватбанку» за № 0.0..1 від 19.10.2021р.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, приймаючи до уваги відсутність позовних вимог, будь-яких претензій зі сторони потерпілого, ту обставину, що протягом досудового слідства та судового провадження ОСОБА_5 не порушував покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язань, невиконання обов`язків заставодавцем також не вбачається, у зв`язку з чим суд вважає за можливе повернути внесені кошти застоводавцю.

При цьому, запобіжний захід у вигляді застави змінений під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.100, 182, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно ст.165 ч.1 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Виконання вироку в даній частині покласти на Нікопольський районний відділ №2 (Покровський міський сектор) філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, розташованому за адресою: 53303, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г.Тикви, буд.2 (електронна адреса: ) за місцем фактичного проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Запобіжний захід, змінений під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 у вигляді застави, після набрання вироком чинності припиняє свою дію та внесена сума застави у розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно квитанції АТ КБ «Приватбанку» за № 0.0..1 від 19.10.2021р., згідно якої банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (код отримувача 26302945).

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та ТУ ДСА України в Одеської області.

Речові докази, долучених до матеріалів кримінального провадження кухонний ніж, фрагмент з поверхні тканини матрацу та наволочку з плямами речовини бурого кольору, чоловічу сорочку у клітину зі слідами речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_5 , які упаковані до паперових пактів з підписами понятих, які знаходяться в камері схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1