Справа № 191/1704/19
Провадження № 1-кп/191/157/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000579 від 10.04.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, розлученої, не зареєстрована, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-13.12.2005 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки.
-06.12.2006 Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст.70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Приєднано невідбутий строк, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнена 29.11.2008 з Дніпродзержинської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання.
-13.08.2010 Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнена 10.03.2011 з ВК Кіровоградської області по відбуттю строку покарання.
-21.11.2011 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень.
-14.06.2012 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі.
- 18.08.2021 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення

- прокурора ОСОБА_4 ,

- обвинуваченої ОСОБА_3 ,

- захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

08.04.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходилась з дозволу власника у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. В цей час, ОСОБА_3 на ліжку у кухні вказаного будинку побачила мобільний телефон марки «Nomi» моделі «І 5012», що належить ОСОБА_7 , який вона визначила, як об`єкт свого злочинного посягання та у неї раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення вказаного майна.
Далі, 08.04.2019 приблизно о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кухні вказаного будинку, реалізовуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись у тому, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, викрала мобільний телефон марки «Nomi» моделі «15012», який належить ОСОБА_7 , вартість якого згідно висновку експерта № 1395/19 від 23.04.2019 становить 850 гривень.

Після завершення вказаних дій, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном пішла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_7 на вказану суму.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення злочину, викладені вище та зазначила, що дійсно 08.04.2019 року, приблизно у вечірній час, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , де вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживала алкогольні напої, а потім вчинила крадіжку телефону «Nomi», який належав ОСОБА_7 . У скоєному щиро кається, телефон самостійно віддала працівникам поліції.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась.

Враховуючи те, що учасники процесу, не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту якого вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні нею злочину в судовому засіданні доказана повністю, її умисні дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Вона діяла з прямим умислом. Обвинувачена є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого обвинувачення є вчинення повторно.
В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше судима, вчинила злочин до постановлення попереднього вироку, за місцем мешкання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, а також обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку можливе при застосуванні покарання у вигляді обмеження волі. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винної, її ставлення до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі, але не в максимальному розмірі, оскільки обвинувачена щиро кається. Вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинила злочин 08.04.2019 року, а саме до постановлення вироку Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 18.08.2021 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі, який набрав законної сили 21 вересня 2021 року то остаточне покарання останній слід призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді обмеження волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, більш суворим покаранням призначеним за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2021 року за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 70КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 21.04.2022 року.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 12.10.2021 року до 20.04.2022 року з розрахунку день за день.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на проведення судово товарознавчої експертизи № 1395/19 року від 23.04.2019 року в сумі 300 (триста) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_8 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 .

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Nomi» моделі «15012», залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 (т.2 а.с. 22-23).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1