печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10, при секретарі ОСОБА_11, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000701,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 в порядку ст. 174 КПК України, відповідно до якого просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30469/21-к на грошові кошти в сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США та 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень, а також скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30475/21-к на грошові кошти в сумі 3300 (три тисячі триста) доларів США та 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень, які належать ОСОБА_1 .

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Вказує, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

Окрім того, зазначає, що органом досудового розслідування не доведено, що кошти які належать ОСОБА_1 здобуті злочинним шляхом і на них відсутні будь які ознаки ідентифікації і того, що вони здобуті злочинним шляхом або ж були засобом вчинення злочину.

У судове засідання адвокат не з`явився. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_12 про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Особа, за клопотанням якої було арештовано майно у судове засідання не з`явився.

До суду надійшли заперечення прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13, відповідно до яких просить відмовити в задоволення клопотання, вказавши на обґрунтованості підстав накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000701 від 08.03.2020 року, за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1ст.255,ч.3 ст.27,ч.4 ст.28,,ч.2 ст.190,ч.3 ст.190, ч.3 ст.27,ч.4 ст.28,ч.3ст.190, ч.3ст.27, ч.4ст.28, ч.4, ст.190 КК України , за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255 , ч.5 ст.27, ч.4 ст.28 ,ч.2 ст.190,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28,ч.4 ст.190 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27,,ч.4ст.28,ч.3ст.190,ч.5ст.27,ч.4 ст.28,ч.4 ст.190 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 с.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28,ч.2 ст.190 ,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28,ч.3 ст.190ч.5 ст.27,ч.4 ст.28 ч.4 ст.190 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 , ч.4 ст.28,ч.2 ст.190 ,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 , ч.5 ст.27,ч.4 ст.28,ч.4 ст.190 КК України , за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.255,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28 ,ч.2 ст.190, ч.5 ст.27,ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України , за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27,ч.4 ст.28,ч.2 ст.190,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 ,ч.5 ст.27,ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.255,ч.5 ст.27, ч.4 ст.28,ч.2 ст.190, ч.5 ст.27,ч.4 ст.28, ч.3 ст.190, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30469/21-к накладено арешт на грошові кошти в сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США та 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30475/21-к накладено арешт на грошові кошти в сумі 3300 (три тисячі триста) доларів США та 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

В рамках даного кримінального провадження, підозра ОСОБА_1 не пред`являлась, що в свою чергу вказує на безпідставність обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000701 - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30469/21-к на грошові кошти в сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США та 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень, які належать ОСОБА_1 .

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021, у справі №757/30475/21-к на грошові кошти в сумі 3300 (три тисячі триста) доларів США та 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень, які належать ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10