Справа № 308/1687/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/113/22 (справа № 308/1687/22), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 31.01.2022 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, Хмельницької обл., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судима, не одружена, військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді - кухара медичної роти військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації у АДРЕСА_2 , солдат, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2020 ОСОБА_4 призвана на військову службу за контрактом Хмельницьким РВК Хмельницької області.
В подальшому, наказом № 100-рс від 27.05.2021 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2021 №108 солдат ОСОБА_4 приступила до виконання службових обов`язків за посадою кухар медичної роти військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації у АДРЕСА_2 .
Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 встановлено, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 під час несення військової служби, зобов`язана була свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Натомість солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, стала на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії особливого періоду, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів через особисту недисциплінованість, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 09.06.2021 самовільно залишила розташування військової частини НОМЕР_1 та була відсутня на військовій службі по 31.01.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
Такими діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Угода про визнання винуватості від 23.06.2022 року була укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 .
При укладанні угоди сторонами враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, а також щире каяття обвинуваченої ОСОБА_4 , сприяння у розкритті злочину, беззастережне визнання нею своєї винуватості.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, а саме: раніше не судимий, враховуючи співпрацю обвинуваченої ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, з урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 63, 65, 66, 75 Кримінального кодексу України сторона обвинувачення, узгодили з обвинуваченою покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: враховуючи санкцію вказаної статті, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
З урахуванням вищенаведеного, а також міцних родинних зв`язків, поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, сторони дійшли згоди про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та домовилися клопотати перед судом про призначення ОСОБА_4 відповідно до ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до відповідного уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 покладається на командира військової частини НОМЕР_1 , а у разі її звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.
Обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно погодилася на призначення їй обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Санкція ч. 4 ст. 407 КК України (у редакції станом на 09.06.2021 року дату вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченої ОСОБА_4 , чи цілком вона розуміє: що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
На всі запитання ОСОБА_4 відповіла «так».
Після роз`яснення ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України за обставин викладених вище, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.
Потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
У якості даних, які характеризують особу обвинуваченого суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Хмельницький, Хмельницької обл., має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судима, не одружена, військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді - кухара медичної роти військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації у АДРЕСА_2 , солдат.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам закону.
Захисник обвинуваченого також наполягав на її затвердженні.
Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення узгодженої міри покарання та наполягала на затвердженні угоди судом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 23.06.2022 року і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України слід також покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої до суду не надходило, тому суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.
Речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 475, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 23.06.2022 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору, захиснику, а також направити поштою обвинуваченій.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1