КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

09 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барахти Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 10 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 08 липня 2022 року включно.
Одночасно суд залишив без змін розмір застави, визначений ОСОБА_5 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2022 року в сумі 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) грн., у разі внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на даний час обставини, які послужили підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати ризики, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 цього запобіжного заходу.

Крім цього, суд врахував те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, офіційного та стабільного джерела доходів не має, стан його здоровя не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а також те, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений може спробувати переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне провадження та перешкоджати кримінальному провадженні.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, підтверджують необхідність у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити обраний щодо нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Одночасно захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 10.05.2022, пропущений з поважної причини, оскільки внаслідок нещасного випадку отримав опіки полум`ям обох рук і голови, у зв`язку з чим з 11.05.2022 по теперішній час проходить лікування в опіковому відділенні Клінічної лікарні № 2 м. Києва, що підтверджується доданою до скарги довідкою вказаної лікарні. Зазначена травма, як зазначає захисник, обмежила функціонування його рук та погіршила його самопочуття, а тому він зміг подати скаргу лише після того, як стан його здоров`я покращився.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.

Як зазначає у скарзі апелянт, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим сторона захисту категорично не погоджується.
Прокурором, як вважає апелянт, не було наведено жодного підтвердженого факту, який би доводив те, що існує ризик ухилення від правосуддя ОСОБА_5 . Навпаки, а ні прокурором, а ні судом, не взято до уваги, що він має сім`ю, двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

При продовженні запобіжного заходу судом, на думку захисника, не було взято до уваги те, що ОСОБА_5 насильство не застосовував до потерпілого, активні дії щодо виконання об`єктивної сторони злочину виконані іншим обвинуваченим, що також підтвердив потерпілий у судовому засіданні.

Наведені факти, з урахуванням норм Європейського суду з прав людини, захисник обвинуваченого звертає увагу на те, що доцільність продовження строку тримання під вартою повинна ґрунтуватися на презумпції того, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, та тримання під вартою не повинно бути продовжене через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі.
Доводи суду першої інстанції щодо наявності наведених в ухвалі ризиків, як вважає апелянт, носять неконкретний та абстрактний характер, що не дає змоги дійти висновку про наявність зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази обґрунтування щодо намірів або дій ОСОБА_5 , направлених на незаконний вплив на свідків.

Крім того, доводи суду першої інстанції щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку захисника, не можуть служити підставою для наявності такого ризику, оскільки вказаний ризик відсутній, а ОСОБА_5 не має попередніх судимостей, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, якими захисник обґрунтовує своє прохання поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2022 щодо ОСОБА_5 , колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику строк на подання апеляційної скарги, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин, що підтверджується відповідною довідкою лікаря.

По-друге, що стосується самої апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовженняобвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що наведені в ухвалі суду ризики носять абстрактний характер, що не дає змоги дійти висновку про існування зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази про наміри або дії ОСОБА_5 , направлені на незаконний вплив на свідків, а також на відсутність ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних у справі доказів, тяжкість і обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, дані, що характеризують особу обвинуваченого та інші обставини, свідчать про наявність ризиків того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що наразі існують достатні підстави для продовження його тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року щодо ОСОБА_5 .
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року, відповідно до якої суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 08 липня 2022 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/8788/20

Номер провадження : 11-кп/824/2488/2022
Категорія : ч. 2 ст. 187 КК України
Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_8
Доповідач - суддя ОСОБА_1