Справа № 367/6767/20
Провадження по справі № 1-кп/367/69/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 23.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002024, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 28.05.2013 р. Солом?янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із встановленням іспитового строку в 3 роки, вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11.04.2014 р. засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі (відбув покарання 10.01.2020 р.),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 23.08.2020, приблизно о 14 год 30 хв (точний час не встановлено), перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, з метою заволодіння грошовими коштами з каси магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, наблизився до продавця вказаного магазину, ОСОБА_5 , і висунув вимогу передати йому грошові кошти з каси, на що ОСОБА_5 спочатку не погодилася.
Тоді ОСОБА_7 підійшов до продавчині ОСОБА_5 ще ближче, припідняв футболку, показуючи предмет, схожий на ніж, який стирчав з-під поясу штанів, у які був одягнений, і повторив вимоги передати йому грошові кошти із каси магазину. В разі невиконання такої вимоги обіцяв до приїзду поліції завдати їй тілесних ушкоджень.
Сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні та такі, що можуть бути ним реалізовані, ОСОБА_5 передала йому грошові кошти з каси магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в сумі 1 400,00 грн., після чого ОСОБА_7 , отримавши можливість розпоряджатися вказаними грошовими коштами, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В судовому засіданні ОСОБА_7 не визнав себе винним у скоєнні вказаного вище злочину, вказував, що 23.08.2020 р., після обіду, поїхав з смт. Ворзель (де проживає) в м.Київ. Коли підвечір повернувся до смт. Ворзеля, там його затримали працівники поліції. Зазначав, що до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не заходив, ножа в нього не було. Чому потерпіла на нього вказує як на особу, яка здійснила на неї напад, пояснити не зміг.

Не зважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина у скоєнні вказаного вище злочину підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні повідомила, що 23.08.20520 р., приблизно о 14-20 год, в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , де вона працювала продавцем, зайшов чоловік і сказав, що буде грабувати магазин. Спочатку вона подумала, що він жартує, але чоловік підійшов ближче, сказав, що її поріже. При цьому трохи підняв футболку, у яку був одягнений, де за поясом штанів вона побачила предмет, схожий на ніж, а саме: круглу ручку чорного кольору і невеликий фрагмент металу. Спитав чи знає вона що він з нею зробить, поки буде їхати поліція, якщо вона її викличе. Злякавшись, побоюючись за своє життя, вона віддала йому з каси магазину частину грошових коштів, а решту змогла викинути під прилавок. Він заставив перерахувати кошти, що вона і зробила. Там було близько 1 400,00 грн. чоловік забрав гроші і пішов з магазину. Вказала, що обвинувачений по справі і є тим чоловіком, який здійснив напад. Після того, як він залишив магазин, зателефонувала власниці магазину ОСОБА_4 і своєму чоловікові та повідомила, що сталося;
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні повідомила, що 23.08.2020 р., приблизно о 14-25 год, до неї зателефонувала продавець її магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , і повідомила, що в магазин зайшов високий молодий чоловік зі світлим волоссям, слідами крові на чолі, одягнений у футболку та світлі штани, та, погрожуючи почав вимагати гроші, через що, злякавшись, вона віддала частину грошей з каси. Відразу, приїхавши в магазин, провела інвентаризацію, за наслідками якої було виявлено відсутність 1 400,00 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні повідомив, що 23.08.2020 р., приблизно о 14-00 год (точніше не пам?ятає), йому зателефонувала дружина, ОСОБА_5 , яка була дуже перелякана. Він відразу приїхав у магазин, де дружина працювала продавцем. Вона повідомила йому, що якийсь чоловік їй погрожував предметом, схожим на ніж;
- рапортом помічника чергового Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 23.08.2020 р. (а.с. 69-70), згідно якого 23.08.2020 р., о 14-31 год, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_3 , у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 10 хв тому зайшов невідомий чоловік віком 30 років, світле волосся, одягнений у світлі штани та футболку, на обличчі була кров, та погрожував ножем;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.08.2020р. (а.с. 68), згідно якої потерпіла ОСОБА_4 повідомила про те, що 23.08.2020р., близько 14-20 год, невідомий чоловік забрав з каси магазину 1 400,00 грн. і пішов у невідомому напрямку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2020 р. з ілюстративною фототаблицею та оптичним диском з відеозаписом такої слідчої дії (а.с. 84-91), під час якого ОСОБА_5 показала місце нападу на неї та в який спосіб це було здійснено. Зазначала, що коли нападник підійшов до неї ближче, змінився в лиці, показав за резинкою спортивних штанів предмет, схожий на ніж, і сказав, що зможе зробити з нею, що захоче, вона зрозуміла, що це серйозно та дуже злякалася, тому віддала йому частину грошей, які були в касі магазину;

- довідкою ФОП ОСОБА_4 від 03.09.2020 р. (а.с. 100), згідно якої в результаті розбійних дій в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , 23.08.2020 р. було викрадено 1 400,00 грн.;

- договором оренди майна від 01.05.2018 р.(а.с. 101-102), яким підтверджується, що ФОП ОСОБА_4 орендувала торгівельне приміщенняза адресою: АДРЕСА_3 .

Речові докази суд не досліджував, оскільки такі докази не було надано суду в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2020 р. з довідкою до нього (а.с. 104-106), оскільки ним не підтверджуються жодні обставини, зазначені в обвинуваченні ОСОБА_7 . В ньому лише зазначається, що ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яку підвозив 23.08.2020 р. на вул. Вишгородська в м. Києві, що не підтверджує і не спростовує обставини скоєння злочину.
Не бере також суд до уваги протокол огляду місця події від 23.08.2020 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 72-79), яким зафіксовано місце скоєння нападу на ОСОБА_5 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 104 КПК України протокол процесуальної дії підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.
Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих.
Зазначений вище протокол огляду місця події містить відомості, що під час здійснення такої процесуальної дії брала участь криміналіст ОСОБА_11 , однак вказаний протокол не містить її підпису. Не зазначено також причини не підписання нею протоколу.
Отже, такий протокол складено з порушенням правил, передбачених КПК України.
Суд також відкидає як доказ протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2020 р. з довідкою до нього (а.с. 80-82), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 23.08.2020 р., погрожуючи насильством, здійснила на неї напад та заволоділа грошовими коштами в магазині «Сонях», що в смт. Ворзель по вул. Європейська, 8, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 228 КПК України забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
В той же час, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що до пред?явлення їй фотографій для впізнання особи, яка здійснила на неї розбійний напад, працівники поліції показували їй фото обвинуваченого.
Таким чином, було порушено порядок проведення впізнання особи, а тому протокол такої слідчої дії не може братися судом до уваги.
Разом з цим, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що розбійний напад в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , на неї здійснив обвинувачений ОСОБА_7 .
Суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що слідчий не мав права надавати потерпілій для впізнання фотокартки за наявності можливості пред?явити їй для впізнання затриманого обвинуваченого, оскільки в законі (ч. 6 ст. 228 КПК України) відсутня вимога про обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. Заборона стосується тільки подальшого пред`явлення особи для впізнання. Таку позицію висловлено Верховним Судом в Постанові від 25.01.2022 р. у справі за № 127/14139/16-к.
Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про визнання протоколів огляду місця події та протоколу пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2020 р. не допустимими доказами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит.

6) виключено.

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Верховний Суд дотримується позиції, що правила, визначені у ст. 87 КК, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (постанова від 01.12.2020 р. у справі № 318/292/18); положення ст. 87 КПК можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (постанови від 28.01.2020 р. у справі № 359/7742/17). Схожа правова позиція міститься у постановах ВС від 08.10.2019 р. у справі № 639/8329/14-к, від 06.07.2021 у справі № 720/49/19.

Такий підхід є правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Отже, суд хоч і погоджується із захисником про порушення вимог процесуального законодавства під час вчинення вказаних ним процесуальних дій і складання відповідних протоколів, але такі порушення не призвели до порушення фундаментальних прав і свобод обвинуваченого, тому відсутні підстави для визнання зазначених доказів недопустимими.

Є безпідставними посилання захисника на те, що суд не повинен брати до уваги Довідку ФОП ОСОБА_4 про суму викрадених у її магазині коштів, оскільки особа, яка офіційно займається підприємницькою діяльністю має право видавати будь-які довідки про інформацію, пов?язану з її діяльністю.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що після розбійного нападу у її магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » нею було проведено інвентаризацію, на підставі якої було виявлено нестачу 1 400,00 грн.
Про викрадення обвинуваченим саме такої суми коштів підтвердила в судовому засіданні також потерпіла ОСОБА_5 .
Посилання захисника на те, що не може прийматись до уваги рапорт помічника чергового Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 23.08.2020 р. (а.с. 69-70), тому що зазначена в ньому інформація надана ОСОБА_4 , яка не була присутня в магазині під час нападу на продавця, є безпідставним, оскільки, як повідомила в судовому засіданні ОСОБА_4 вона лише сповістила поліцію про обставини скоєного злочину, про які їй стало відомо від свого продавця ОСОБА_5 . А повідомити органи поліції про злочин має право будь-яка особа, якій стало про це відомо.
Захисник також посилався на те, що в повідомленнях про злочин йдеться мова про невідомого чоловіка, який здійснив напад, в той час як потерпіла ОСОБА_5 вказувала, що вона візуально знала і бачила раніше обвинуваченого, а це означає, що його підзахисний не причетний до вчинення інкримінуємого йому злочину.
Таке посилання суд вважає безпідставним, оскільки потерпіла ОСОБА_5 вказувала, що вона раніше бачила біля магазину обвинуваченого ОСОБА_7 , через що вважала його візуально знайомим, але така обставина не вказує на те, що вона мала змогу ідентифікувати особу обвинуваченого таким чином (прізвище, ім?я, місце проживання, таке інше), щоб повідомити його дані працівникам поліції.
Також суд вважає таким, що не ґрунтуються на нормах закону, посилання захисника на те, що оскільки потерпіла під час нападу не бачила ножа і ніж не було виявлено у обвинуваченого під час затримання, відсутні докази у здійсненні ним розбійного нападу.

При цьому, суд враховує позицію, висловлену Верховним Судом України у пунктах 6, 12 Постанови Пленуму від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», а саме: Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсована зброя, макет зброї тощо), але потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

Отже, одною із складових наявності погрози застосування фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, є те, що потерпілий сприймає предмети, якими погрожують, як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що не бачила ножа у обвинуваченого, але вона бачила предмет за поясом обвинуваченого, яким він їй погрожував, і сприйняла його як ніж, яким може бути завдано шкоду її життю та здоров?ю, що є підставою вважати, що погроза відносно потерпілої була реальною.
У зв?язку з цим суд вважає, що не мають значення ті обставини, що потерпіла не бачила ножа у обвинуваченого і ніж у нього не було вилучено.
В судовому засіданні обвинувачений вказував на те, що його ображали працівники поліції, здійснювали тиск щоб він підписав документи.

Суд критично ставиться до таких посилань, оскільки під час первісного допиту судом він повідомляв, що працівники поліції не застосовували до нього фізичного впливу, лише обіцяли відпустити додому після підпису документів. Не повідомляв про порушення своїх прав обвинувачений і під час досудового розслідування, що підтверджується відсутністю на це посилань в ухвалах слідчого судді, які містяться в матеріалах справи.

До того ж, суду не надано жодних документів, які би було складено і підписано обвинуваченим під тиском працівників поліції і як і б підтверджували його вину у скоєнні злочину.

Суд вважає за необхідне роз?яснити обвинуваченому право в разі наявності підстав звернутись із заявою про вчинення працівниками поліції відносно нього злочину до органів прокуратури або до Національного бюро розслідувань.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений ним злочин. Усі заперечення сторони захисту спростовуються зазначеними вище доказами по справі.

Обираючи міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин, не працює, характеризується негативно, не перебуває на обліку лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога, неодноразово судимий, маючи не погашені та не зняті судимості, знову вчинив умисний злочин, в судовому засіданні не визнавав свою вину, що вказує на те, що він не зробив належних висновків і не бажає стати на шлях виправлення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не знаходить.

Обставинами, що обтяжують його покарання, суд вважає рецидив злочину.

Враховуючи викладене, те, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 187 КК України. Суд вважає таке покарання справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Строк відбування покарання суд встановлює з дати затримання обвинуваченого, а саме з 23.08.2020 р.

Суд залишає без змін запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироку законної сили.

Долю речових доказів по справі суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Доказів наявності процесуальних витрат в кримінальному провадженні суду не надано.

Керуючись ч. 1 ст. 187 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років (п?ять) років.

Строк відбування покарання обчислювати з 23.08.2020 р.
Залишити без змін запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до набрання вироку законної сили.

Речові докази: спортивні штани марки «Nike» сірого кольору і футболку блакитного кольору повернути ОСОБА_7 .

Речові докази: 11 слідів папілярних узорів пальців рук знищити.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня залишення вироку без змін судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1