Справа № 183/3166/22
№ 1-кп/183/1028/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000157 від 08.04.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Нововознесенське Високопільського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби З категорії - номер обслуги протитанкової групи відділення вогневої підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що старший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - номер обслуги протитанкової групи відділення вогневої підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05 квітня 2022 року самовільно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, залишив місце служби і покинув район виконання бойової задачі, охорони та оборони визначених рубежів на околиці населеного пункту Кремінна Луганської області.

На цих підставах органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке кваліфікується як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим 11.09.2022 р. укладено Угоду про визнання винуватості. Згідно умов даної угоди сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 408 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також, враховуючи його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції та беручи до уваги інтереси суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження, в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 408 КК України. 3 урахуванням ст. 69 КК України сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, у виді арешту на гауптвахті строком на п`ять місяців. Сторони на підставі ст.ст. 69 КК України, шляхом призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, дійшли згоди на призначення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточного покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, у виді арешту на гауптвахті строком на п`ять місяців. Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст.ст. 60, 69 КК України призначити ОСОБА_6 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, у виді арешту на гауптвахті строком на п`ять місяців.

В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України за вище викладених обставин, судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник просили затвердити укладену сторонами угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (яке кваліфікується як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану).

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_6 зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, військовослужбовець, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, зазначеної в ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, є особливо тяжким злочином.

Санкцією ч. 4 ст. 408 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Однак, в Угоді про визнання винуватості від 11.09.2022 р. сторони, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також, враховуючи його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції та беручи до уваги інтереси суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження, в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, сторони при призначенні покарання ОСОБА_6 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, застосували норми ст. 69 КК України та узгодили призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у виді арешту на строк п`ять місяців з відбуванням покарання на гауптвахті.

В ч. 1 ст. 69 КК України зазначені умови призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України. Зокрема такими умовами є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В Угоді про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 11.09.2022 р. зазначені дві обставини, що пом`якшують покарання, це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Наявність щирого каяття підтверджується визнанням обвинуваченим в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні, висловлення жалю з приводу вчиненого.

Наявність активного сприяння розкриттю злочину підтверджується наданими матеріалами досудового розслідування (клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, повідомлення про підозру).

Таким чином, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає правомірним в даному випадку застосування ст. 69 КК України, а саме узгодження сторонами угоди про визнання винуватості покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у виді арешту на строк п`ять місяців з відбуванням покарання на гауптвахті.

Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 11.09.2022 р. про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2022 р. за № 0000157, між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту на строк п`ять місяців з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання його під вартою (з 01 червня 2022 р. до 30 (включно) червня 2022 р.) із розрахунку день попереднього ув`язнення за день арешту.

Застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити в силі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1