ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/539/22 Номер провадження 11-кп/814/574/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001442 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 29 березня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кюрдамір Республіки Азербайджан, азербайджанцю, громадянину Азербайджану, із вищою освітою, не працюючому, одруженому, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, 13 липня 2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 02 роки,
обвинуваченому за ч.1 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів починаючи з 11 год. 00 хв. 29 березня 2022 року до 11 год. 00 хв. 27 травня 2022 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у тому, що обвинувачений на грунті конфлікту 05 вересня 2020 року приблизно о 22 год. 15 хв. перебуваючи на території стадіону школи № 66, за адресою буд. 260, проспект Гагаріна, м. Харкова, у ході сварки, що переросла у бійку та продовжилась біля будинку АДРЕСА_2 , близько 22 год. 30 хв. за раптово виниклим умислом направленим на заподіяння смерті, наніс ОСОБА_8 один удар предметом, зовні схожим на ніж, в область грудної клітки, в результаті чого заподіяв останньому тяжкі тілесні пошкодження, внаслідок чого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, де останнім не визнається вина у повному обсязі, характеризуючими даними обвинуваченого, міцністю соціальних зв`язків, тяжкістю покарання і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що наявні ризики не зменшилися, а тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Свої вимоги захисник мотивувала тим, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії завершення. Допитані майже усі свідки та досліджені усі матеріали сторони обвинувачення, з`ясовані фактичні обставини події. Окрім того, захисник вказувала на відсутність обгрунтованої підозри та доказів, якими прокурор підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вважала, що не доведено застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також суд порушуючи ч.3 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави та не оцінив у сукупності всі обставини, зазначені ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Захисник просить взяти для уваги, що обвинувачений виявив бажання взяти участь у військових діях щодо захисту території України. Крім того зазначає, що рішення по справі було неправомірно прийняте слідчим суддею, а не судом.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження 0001442 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. У судовому засіданні 29 березня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 11 год. 00 хв. 29 березня 2022 року по 11 год. 00 хв. 27 травня 2022 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст. 199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися.

Врахувавши дані, наявні в матеріалах кримінального провадження, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, що може спонукати його залишити територію України та переховуватися на території іншої держави; обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки з більшістю із них знайомий особисто; може вчинити інше правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння злочинів проти життя та здоров`я особи та корисливих злочинів; вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнає та проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, суд правильно зазначив, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати що встановлені раніше ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.
Відповідно до вимог ст. 616 КПК України, не допускається заміна запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації відносно осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 КПК України.
Крім того, зазначені захисником факти щодо можливості роботи обвинуваченого не спростовує та не зменшує наявні ризики.
Тобто, захисник не навів переконливих підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, відсутність відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Що стосується доводів захисника про розгляд клопотання прокурора неуповноваженим складом суду, то вони є необгрунтованими, виходячи з такого.
Відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею і колегією суддів розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. Розпорядженням голови ВС № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року у зв`язку з неможливістю судами здійснювати правосуддя змінено територіальну підсудність судових справ з Червонозаводського районного суду м. Харкова на Ленінський районний суд м. Полтави.
Отже, клопотання розглянуто уповноваженим складом суду, а розподіл провадження слідчому судді, а не суду не впливає на законність самого рішення.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 29 березня 2022 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4