Справа № 331/1941/22
Провадження №1-кп/333/524/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,

за результатами підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню №0000175 від 22.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000175 від 22.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Захисник ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заявив письмове клопотання про повернення зазначеного обвинувального акту. В обґрунтування клопотання зазначив, що за обвинувальним актом «28.02.2022 м. Бердянськ Запорізької області було захоплено представниками зс рф та на даний час зазначений населений пункт знаходиться під окупацією держави- агресора» (абз. 4 арк. 6 обвинувального акту). Тобто з цієї дати мешканці м. Бердянська були позбавлені можливості офіційно сприймати та знайомитися змінами та доповненнями до чинного українського законодавства. З врахуванням зазначеного факту та посиланням у обвинувальному акті на час вчинення ОСОБА_6 інкримінованих злочинів (березень 2022), питання щодо редакції наведених в обвинувальному акті статей Кодексу має суттєве значення в розрізі положень ст.ст. 4, 5 КК України (чинність закону в часі і зворотна дія закону про кримінальну відповідальність).

Зокрема редакція ч. 2 ст. 111 КК України (до набуття чинності Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022) взагалі передбачала можливість звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене.

А можливість притягнення її до відповідальності за ст. 111-1 КК України залежить від фактору обізнаності населення окупованих територій до змін (доповнень) щодо чинного законодавства та офіційного доведення державою Україна таких змін до їх відома.

Відсутність в обвинувальному акті посилань на конкретні норми закону щодо відповідальності ОСОБА_6 позбавляють її та сторону захисту можливості здійснювати належне заперечення прокурору проти здійсненого письмового повідомлення про підозру.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені в обвинувальному акті окремим розділом на абз. 4 арк. 3 та 1 арк 4. Натомість зазначені обставини є суперечливими по своєму правовому формулювання та фактичним обставинам.

За обвинувальним актом ОСОБА_6 звинувачується за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 111 КК України в тому, що не раніше 12.03.2022

-перейшла на бік ворога у умовах воєнного стану та

-добровільно надала згоду на допомогу невстановленим працівникам іноземної організації іноземної держави - рф в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану,

однак її протиправні дії не були закінчені з причин, які не залежали від її волі.

Проте подібна відсутність дати вчинення злочину не лише свідчить про недотримання органом досудового розслідування положень ст. 91 КПК України, за яким «1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення)». А також має суттєве значення із врахування часу набуття чинності Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022, яким до ст. 111 КК України було внесено зміни і доповнення.

Також, як виходить з обвинувального акту ОСОБА_6 вмінено у провину вчинення державної зради у двох формах: перехід на бік ворога та наданні допомоги у проведенні діяльності проти України.

Проте державна зрада у формі «переходу на бік ворога» не може застосовуватись до особи, яка не вчиняла дій пов`язаних із наданням безпосередньої допомоги державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану або збройного конфлікту. Форми такого переходу проявляються у переході до ворога через лінію фронту; вступу до армії ворожої держави; участі за її завданням у бойових діях проти України. Але всі вони повинні бути пов`язані із безпосередніми бойовими діями, участі в них або готуванні до таких дій.

За текстом обвинувального акту ОСОБА_6 подібне не вчиняла, а тому правова кваліфікація її дій за ознаками «перехід на бік ворога» є надуманою і безпідставною.

Захисник зазначає, що є незрозумілим порушення якого порядку, передбаченого Законом «Про місцеві державні адміністрації», звинувачується ОСОБА_6 , оскільки дане питання в обвинувальному акті також не конкретизоване. А діяльність службовців державних органів влади України на тимчасово окупованих територіях регулюється зовсім іншим нормативним актом, а саме Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII., вказує, подібний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, не узгоджується з положення ст. 291 КПК України.

Формулювання обвинувачення викладено на арк. 4-11 обвинувального акту.

Натомість його зміст не узгоджується із текстом розділу обвинувального акту «Фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими» (абз. 4 арк. 3 та 1 арк. 4 обвинувального акту), про що йшлося вище. Так в розділі «формулювання обвинувачення» щодо звинувачень ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 111 КК України зазначалось, що надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вона надавала через інформування ОСОБА_9 (арк. 7 обвинувального акту), здійснювала листування з питань сприяння організації роботи окупаційної влади в регіоні із співробітником ФСБ Росіїйської федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивний « ОСОБА_11 » та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивний « ОСОБА_13 » (абз. З, 4 арк. 9 обвинувального висновку).

Натомість за текстом розділу обвинувального акту «Фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими» виходить, що ОСОБА_6 «... добровільно надала згоду за допомогу невстановленим представникам іноземної організації іноземної держави рф в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, отримавши від останніх завдання щодо збирання інформації...» (арк. 3-4 обвинувального акту).
Також у розділі «формулювання обвинувачення» щодо звинувачень ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 111-1 КК України зазначалось, що ОСОБА_6 створила умови для вчинення злочину, «... а саме: добровільного зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території» (абз. 2 арк. 11 обвинувального акту).

Водночас, в тексті розділу обвинувального акту «Фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими» написано наступне : «... добровільно погодилась зайняти посаду заступника голови Бердянського району, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, який планувалось створити на окупованій території...» (абз 2 арк. 4 обвинувального акту).
Захисник вважає, суттєві розбіжностей у висунутому ОСОБА_6 звинуваченні в межах лише одного процесуального документа (обвинувального акту) свідчить про недотримання органом досудового розслідування положень ст. 291 КПК України.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000175, складеному слідчим ОСОБА_14 та затвердженим прокурором ОСОБА_5 , наводиться велика кількість правової термінології, якою обґрунтовується і характеризується, нібито, протиправна діяльність обвинуваченої ОСОБА_6 .

Серед подібної термінології відзначаються фрази типа «представники окупаційної влади Росії», «проросійські налаштовані особи», «окупація представниками збройних сил російської федерації», «тимчасово окупована територія» та решта.

Утім наведена фразеологія використана в обвинувальному акті, як правові терміни у кримінальній кваліфікації дій ОСОБА_15 , не збігаються із чинним законодавством України.

Зазначає, наведене свідчить про помилковість правого обґрунтування підозри щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000175.

Тому формування обвинувачення ОСОБА_6 без врахування положень Закону № 1207-VII не може бути визнаним, як дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо зазначення у обвинувальному акті «... положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення».
Вказує, такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувальний акт із вказаним недоліком повинен бути повернутий прокурору.

В обвинувальному акті не зазначено прокурорів, причетних до вчинення певні процесуальні дії.

Відповідно до положень ст. 291 КПК України «Обвинувальний акт має містити такі відомості: ... 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора».
За думкою сторони захисту дана вимога стосується не лише прокурора, який підписав (затвердив) обвинувальний акт, а і всіх інших прокурорів, процесуальна діяльність яких наведена в обвинувальному акті.

Проте в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000175 складеному слідчим ОСОБА_16 та затвердженим прокурором ОСОБА_5 відсутні прізвище прокурора, якому керівник Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_17 доручив здійснити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 (абз. З арк. 1 та абз. З арк. 2 обвинувального акту).

Зазначене має суттєве значення для здійснення захисту ОСОБА_6 з врахуванням чисельних порушень допущених «невстановленим» прокурором під час виконання цих доручень.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні №000175, складеному слідчим ОСОБА_14 та затвердженим прокурором ОСОБА_5 , наведено фактичні обставини щодо здійснення письмового повідомлення про нову підозру із викривленою датою.

Так, за обвинувальним актом «24.03.2022 прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури, за дорученням керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_17 , у порядку ст. 276-278 КПК України, повідомив ОСОБА_6 про нову підозру, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 cт. 111, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України» (абз. 3 арк. 2 обвинувального акту). Утім вказана дата вчинення процесуальної дії не збігається із даними реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження 000175 від 22.04.2022, доданому до обвинувального акту (п. 68 розд. II реєстру), а також не відповідає самому обвинувальному акту, яким відповідні дані щодо ОСОБА_18 про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, внесено до ЄРДР лише 15.05.2022., тому оголосити повідомлення про підозру за вказаною статтею кримінального кодексу до вказаної дати нереально.

Зазначена неузгодженість між процесуальними документами свідчить недотримання положень ст. 291 КПК України під час складання снувального акта у кримінальному провадженні №0000175.

Захисник вважає, що такий обвинувальний акт не лише не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а і перекручує форму і склад даного процесуального документа та не дає можливості стороні захисту належним чином здійснювати захист від обвинувачення.

Захисник ОСОБА_7 підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 , про повернення обвинувального акта прокурору з підстав відсутності у ньому точного формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченої у кримінальному провадженні. Окрім того, посилалася на те, що фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону, є незрозумілими та суперечливими. Вказані порушення визначеної КПК процедури, на переконання захисника, унеможливлюють якісно та в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення та безперечно порушують право обвинуваченої на захист, передбачене ст. 20 КПК.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 , про повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту.

Колегія суддів, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку захисників, обвинувачену та прокурора, проаналізувавши доводи клопотання адвоката про повернення обвинувального акта, з урахуванням того, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вказаним вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та повернення обвинувального акта прокурору з огляду на таке.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України.
Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України). Також за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, колегія суддів дійшла висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення були дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.
У зв`язку з цим обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, він не містить таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. Суд відхиляє доводи захисника, наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта, з таких підстав.
Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що в обвинувальному акті міститься неточний/неправильний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який не відповідає формулюванню обвинувачення, та не доведено обставини, на які посилається захисник, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладаються саме ті фактичні обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор. Визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.
Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17, провадження № 51-8914км18).
Також колегія суддів дійшла висновку, що захисник фактично порушує питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, посилається на відсутність достатнього обсягу доказів викладених обставин, що не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.
За таких обставин, наведені у клопотанні захисника ОСОБА_8 доводи щодо необхідності повернення обвинувального акта є необґрунтованими.
Ураховуючи специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, а також те, що в межах цієї стадії процесу колегія суддів позбавлена можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні, то дотримання належної правової процедури у цьому кримінальному провадженні може бути предметом перевірки й оцінки під час розгляду кримінального провадження по суті з прийняттям судом відповідного процесуального рішення за результатами такого розгляду.
Таким чином, за результатами аналізу змісту та форми дослідженого обвинувального акта, з урахуванням завдань та цілей підготовчого судового засідання, колегія суддів не вбачає підстав для його повернення, а тому клопотання захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Щодо доводів про недоліки та упущення у формулюванні обвинувачення, непослідовний та неконкретний виклад фабули та формулювання обвинувачення.
Як на окрему підставу для повернення обвинувального акта прокурору захисник ОСОБА_8 вказував на викладення однакових за змістом положень в його різних елементах.
Щодо цього доводу колегія суддів зазначає, що розмежування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» та їх визначення (хоча б умовне) чинний КПК України не містить. За відсутності відповідних нормативних критеріїв унеможливлюється визначення відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам закону в цій частині. Зазначене призводить до змішування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення», що має наслідком викладення ідентичного викладу різних частин обвинувального акта, як в поданому до суду обвинувальному акті.
Понад те, вирішення цього питання потребує аналізу змісту обвинувального акта, що створить ситуацію, за якої суд вдасться до оцінки викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, і як наслідок до виходу за межі предмета оцінки, яка здійснюється у підготовчому судовому засіданні, що є неприпустимим з огляду на приписи ч. 3 ст. 26 КПК України.
У зв`язку з цим, виходячи з засади диспозитивності, повернення обвинувального акта з цієї підстави є неможливим.
Окрім того, суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.
З огляду на це, колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акта, які б становили підставу для його повернення прокурору.
Суд, виконуючи вимоги ст. 314 КПК, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням на даній стадії судового провадження, вирішує питання про відповідність обвинувального акта вимогам КПК, а саме змісту та формі, і не наділений повноваженнями давати будь - яку оцінку щодо законності здійснення процесуальних дій під час завершення кримінального провадження.
У зв`язку із цим, розгляд судом відповідних доводів сторони захисту можливий на стадії судового розгляду, під час якої суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.
Отже, суд доходить висновку, що з огляду на вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акта прокурору, вказані захисниками обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, у зв`язку з чим у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

Також в підготовчому судовому засіданні розглянуто клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 , яка просила витребувати у Запорізької обласної прокуратури відомості на паперових (у т.ч. скріншоти) або електронних носіях з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2022 р. до 22.04.2022 р. (до моменту виділення матеріалів прокурором) та руху кримінального провадження № 0000175, внесеного до ЄРДР 22.04.2022 року, у межах всієї внесеної до Реєстру інформації відповідно до глави 2 «Порядок внесення відомостей до Реєстру» розділу І «Основні засади ведення ЄРДР», глави 3 «Строки внесення відомостей до Реєстру» розділу І «Основні засади ведення ЄРДР» та глави 3 «Облік кримінальних проваджень» розділу II «Порядок формування та ведення Реєстру» Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 р. № 139) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення про рух кримінального провадження за період з 19.03.2022 р. до теперішнього часу (станом на день формування відомостей), а саме:

-кримінальне правопорушення та номер кримінального провадження;
-передачу кримінального провадження чи матеріалів за підслідністю (ч.7 ст.214, стаття 216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (стаття 218 КПК України);
-об`єднання матеріалів досудових розслідувань (частина 1 статті 217 КПК України);
-виділення досудового розслідування в окреме провадження;
-прийняття кримінального провадження для проведення досудового розслідування;
-закінчення досудового розслідування (стаття 283 КПК України);
-продовження строку досудового розслідування (статті 294 КПК України);
-доручення прокурором здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу (ч.5 ст.36 КПК України);
-відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні (стаття 290 КПК України).
Обвинувачена ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_7 ..

Прокурор не заперечував проти задоволення зазначеного клопотання адвоката ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, для встановлення всіх обставин даного кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про витребування у Запорізької обласної прокуратури відомостей, зазначених в клопотанні.
Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст.314 КПК України, не встановлено. За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст.27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду кримінального провадження повного фіксування судового засідання.
Керуючись ст.ст. 314, 315, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.
Витребувати у Запорізької обласної прокуратури відомості на паперових (у т.ч. скріншоти) або електронних носіях з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2022 р. до 22.04.2022 р. (до моменту виділення матеріалів прокурором) та руху кримінального провадження № 0000175, внесеного до ЄРДР 22.04.2022 року, у межах всієї внесеної до Реєстру інформації відповідно до глави 2 «Порядок внесення відомостей до Реєстру» розділу І «Основні засади ведення ЄРДР», глави 3 «Строки внесення відомостей до Реєстру» розділу І «Основні засади ведення ЄРДР» та глави 3 «Облік кримінальних проваджень» розділу II «Порядок формування та ведення Реєстру» Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 р. № 139) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення про рух кримінального провадження за період з 19.03.2022 р. до теперішнього часу (станом на день формування відомостей), а саме:
-кримінальне правопорушення та номер кримінального провадження;
-передачу кримінального провадження чи матеріалів за підслідністю (ч.7 ст.214, стаття 216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (стаття 218 КПК України);
-об`єднання матеріалів досудових розслідувань (частина 1 статті 217 КПК України);
-виділення досудового розслідування в окреме провадження;
-прийняття кримінального провадження для проведення досудового розслідування;
-закінчення досудового розслідування (стаття 283 КПК України);
-продовження строку досудового розслідування (статті 294 КПК України);
-доручення прокурором здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу (ч.5 ст.36 КПК України);
-відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні (стаття 290 КПК України).

Витребувану інформацію надати суду в строк до 12-00 год. 08.09.2022 р.
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та їїзахисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про повернення даного обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000175 від 22.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7, на 12-00 год. 08 вересня 2022 року.

Справу розглядати колегіально у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Визначити склад осіб, які будуть, брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачена та її захисники.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути внесені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали складений 12.09.2022 р.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3