ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3551/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/362/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 15.08.1997 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі. Відповідно ст. 46-1 КК України 1960 року відстрочено виконання вироку на 2 роки:

2) 07.05.1999 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України 1960 року частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.1997 і остаточно визначено покарання у виді 4 років посиленого режиму з конфіскацією майна. Звільнився 22.11.2001 умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 2 місяці 29 днів;

3) 19.01 2005 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 04.01.2008 за відбуттям строку покарання;

4) 02.11.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 25.07.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 7 днів;

5) 22.05.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України, до 1 року 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2010 і остаточно визначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 13.11.2014 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 місяць 19 днів.

6) 06.06.2017 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився 16.01.2020 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 3 місяці 30 днів,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2017 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 7 квітня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3269 грн. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

7 квітня 2021 року, приблизно о 03.45 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, перелiз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження вікна, проник до будинку. В подальшому ОСОБА_7 в приміщенні вказаного будинку, помітив потерпілий ОСОБА_9 та вимагав від обвинуваченого припинити злочинні дії, проте ОСОБА_7 , чітко усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені потерпілим, застосував насильство до потерпілого ОСОБА_9 , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме: наніс кулаками обох рук не менше двох ударів в область голови. При цьому потерпілий ОСОБА_9 почав вчиняти опір на дії ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній взяв у праву руку чавунну сковороду та наніс два удари в область голови потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши таким чином садна в тім`яній ділянці зліва, які є легкими тілесними ушкодженнями. Після цього ОСОБА_7 , розуміючи, що воля потерпілого подавлена, продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись в приміщенні будинку, обшукав будинок, і в результаті своїх злочинних дій відкрито викрав майно потерпілого, а саме: телевізор марки JVC модель AV-2134 EE, вартістю 400 гривень; кросівки помаранчево-сірого кольору з білою підошвою з написом Nike, вартістю 182 гривні 55 копійок; рюкзак тканинний чорно-сірого кольору вартістю 162 гривнi 27 копійок; тюнер Т2 із зарядним пристроєм, вартістю 30 гривень 84 копійки, а всього на загальну суму 775 гривень 66 копійок. Після чого з місця вчинення злочину намагався зникнути, а саме винісши телевізор за межі подвір`я перед вхідними воротами, повернувся до будинку за тюнером Т2 із зарядним пристроєм та рюкзаком із кросівками, на виході з якого був затриманий працівниками поліції, у зв`язку з чим не зміг довести свій умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що показання потерпілого та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 є суперечливими.
Так, потерпілий показав, що він повернувся додому, де нікого не зустрів, тому пішов до сусідки, щоб ще раз викликати поліцію.
Натомість свідки показали, що вони знаходились на місці події, і до них приблизно через 15 хвилин підійшов потерпілий, який повідомив, що невідома особа била його сковородою та руками, вимагаючи грошові кошти.
Також показання свідків містять суперечності з приводу того, хто саме доставляв його у відділення поліції, а суд не взяв до уваги як доказ рапорт поліцейського ОСОБА_12 , який суперечить показанням свідків.
Звертає увагу, що під час виклику поліції потерпілий чітко вказав, що знав нападника раніше.
Суду не було надано записи з відеореєстратора автомобіля та нагрудних реєстраторів поліцейських, які суперечать показанням свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
У судовому засіданні вказані свідки навіть не змогли вказати, що саме було виявлено в його карманах під час особистого обшуку, і хоча у нього дійсно був тюнер та два зарядних пристрої, він не казав, що вони належать йому.
Крім того, потерпілий та всі інші особи знаходились у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом.
Вказаний відеозапис не відображає всю картину житла потерпілого, запис зроблений не в повному обсязі, не зафіксовано майже повністю розібраний стан будинку та предметів, що знаходяться в ньому.
Звертає увагу, що з урахуванням його ваги та зросту, а також одягнутих на нього речей, він не зміг би проникнути до будинку через віконний отвір розміром 20х50.
Також вважає незрозумілим відсутність у потерпілого побоїв, особливо враховуючи нанесення останньому не менше 20 ударів кулаками в область голови.
Крім того, він раніше неодноразово був у будинку потерпілого та знав, що там немає речей, які б можна було вкрасти.
У протоколі допиту свідка ОСОБА_10 зазначено, що він чітко відчував запах алкоголю від затриманого, але в суді змінив свої покази та зазначив, що запаху алкоголю від нього не було.
До того ж, телевізор не могли виявити на вулиці, оскільки він знаходився в будинку.
Під час огляду місця події були зняті відбитки пальців та зроблені змиви, і навіть якщо відбитки не підлягали ідентифікації, то змиви повинні були чітко вказати, хто їх залишив.
Звертає увагу, що коли він ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, то там були зовсім інші фотографії з місця події ніж ті, які знаходяться у справі на теперішній час.
Вважає, що потерпілий його оговорює, але слідство та суд це не врахували.
Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що потерпілий сам впустив обвинуваченого в будинок, що виключає факт проникнення, розмір вікна дуже малий та враховуючи комплекцію обвинуваченого він не міг потрапити в будинок через цей отвір.
Обвинувачений з потерпілим були раніше знайомі, а коли обвинувачений взяв рюкзак та кросівки, то він лише сподівався, що потерпілий прийде за своїми речами та віддасть обіцяний тюнер Т-2, тобто корисливого мотиву на викрадення речей у обвинуваченого не було.
Крім того, з протоколу огляду місця події вбачається, що огляд проводився за допомогою відеокамери з флеш-носієм, але у судовому засіданні відео оглянуто не було та взагалі не додано до протоколу, тому протокол є недопустимим доказом.
Звертає увагу, що зі слів потерпілого, рюкзак та кросівки належали його брату, а не самому потерпілому, отже органом досудового розслідування не встановлено особу потерпілого та невірно визначено розмір шкоди.
Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вирок суду вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 20 березня 2021 року він зустрів потерпілого ОСОБА_9 , з яким домовився, щоб брат потерпілого зробив тюнер Т2. Приблизно через тиждень уночі він прийшов до потерпілого додому, той відчинив йому двері. Він висунув претензії щодо тюнера Т2, який ще не був виготовлений. Потім ОСОБА_9 повідомив, що піде в туалет, вийшов на вулицю та побіг. Він гадав, що потерпілий побіг за братом, який мешкає у якихось знайомих. Обвинувачений повернувся до кімнати, 40 хвилин почекав ОСОБА_9 , а потім відключив від телевізора тюнер Т2, забрав вказаний приймач та рюкзак із кросівками. Він вийшов з дому та підійшов до калитки, але побачивши поліцейських, забіг за будинок спрацював рефлекс. Його затримали та посадили в патрульний автомобіль. Потім вони доїхали до магазину (кіоску), але потерпілого не знайшли, тому поїхали до відділу поліції.

Додатково повідомив, що телевізор він не брав, а тільки відключив тюнер.

Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі сторона захисту повністю заперечує наявність у ОСОБА_7 умислу на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 .

Позиція обвинуваченого зводиться до того, що він забрав тюнер Т2 та рюкзак із кросівками для того, щоб потерпілий, побачивши відсутність речей, сам звернувся до нього. Крім того, тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_9 отримав коли впав, біжучи по сходах у кінці вулиці. Також він був обізнаний, що у потерпілого немає речей, тому йти до нього з метою грабежу сенсу не було. Вважав, що потерпілий та свідки-поліцейські обмовляють його.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме у замаху на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що він спав, коли почув, що хтось ходить по будинку. Запитав, хто це і що йому потрібно. У відповідь отримав удари по голові, від яких закривався товстою ковдрою. Потім обвинувачений перевірив вміст його карманів та пошарив під подушкою, але нічого там не виявив. Далі обвинувачений наніс йому ще кілька ударів, але він відштовхнув обвинуваченого та побіг на кухню. На кухні ОСОБА_7 схопив сковороду та наніс нею два удари по голові. Потерпілий відштовхнув обвинуваченого та побіг на своє ліжко. ОСОБА_7 пригрозив йому, що вб`є, якщо він підніметься з ліжка, а сам пішов в іншу кімнату, в якій нишпорив хвилин 15. Він попросився в туалет, на що отримав дозвіл ОСОБА_7 . Він схватив ключі, відкрив двері та вибіг на вулицю. Обвинувачений побіг за ним, кричав, щоб повернувся, інакше вб`є. Він побіг далі, у цілодобовий кіоск, де попрохав продавця дати телефон і подзвонив у поліцію. Йому повідомили чекати, та він чекав не менше 30 хвилин. Через деякий час він вирішив повернутися. Біля дому нікого не було. Він попрохав сусідку зателефонувати до поліції ще раз. Поліція приїхала швидко та повідомила, що обвинуваченого вже затримали. Вважає, що ОСОБА_7 проник через вікно, в якому не було скла, замість якого була прибита дошка, він побачив, що ця дошка відірвана.

Також потерпілий категорично повідомив, що він раніше не знав обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_10 , який є поліцейським УПП, у суді першої інстанції показав, що він у складі екіпажу з ОСОБА_11 отримав виклик такого змісту: «Хтось ударив заявника сковородою, виносить речі з дому». Під`їхавши до будинку, вони відразу звернули увагу, що перед воротами стояв телевізор. Зайшли у відчинену хвіртку, побачили обвинуваченого, який вийшов із дверей та почав убігати, викинувши при цьому рюкзак. Коли його зупинили, останній пояснив, що вони разом із товаришем вживали алкогольні напої, товариш напився до «білої гарячки», вискочив з будинку та вбіг. Це насторожило поліцейського, адже запах алкоголю від обвинуваченого не відчувався. Обвинувачений добровільно показав поліцейським, що у нього не має нічого протизаконного: вийняв із карманів пару зарядних пристроїв від телефонів, із внутрішнього карману телевізійну приставку Т2 без верхньої кришки, повідомивши, що це його власні речі. Викликали слідчо-оперативну групу. К цьому моменту обвинуваченого інший екіпаж поліції доставив до відділу поліції.

Додатково пояснив, що потім прийшов потерпілий та повідомив, що поки він спав, до нього в будинок проник невідомий, вдарив сковородою та, застосовуючи силу й погрожуючи, примусив його лягти на підлогу, а сам в цей час нишпорив по кімнатах та виносив речі з будинку. Приблизно через 30 хвилин потерпілий відпросився до туалету та зміг втекти, а ОСОБА_7 почав наздоганяти заявника та погрожувати йому, але наздогнати не зміг. Після чого потерпілий попросив у перехожого зателефонувати в поліцію.

Також свідок зазначив, що у потерпілого була пошкоджена задня частина голови (шишка, невелике розсічення). На освідування до закладу охорони здоров`я потерпілого відвіз їхній екіпаж.

Свідок ОСОБА_11 , який є поліцейським УПП, у суді першої інстанції надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 , а також підтвердив, що потерпілого на освідування відвіз саме їх екіпаж.

Підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційних скаргах не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку потерпілого та свідків.

Показання вищезазначених потерпілого та свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з рапорту ст. інспектора-чергового ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 від 7 квітня 2021 року вбачається, що до служби «102» 7 квітня 2021 року о 04.28 годині надійшов телефонний дзвінок від ОСОБА_9 про те, що 30 хвилин тому невідомий чоловік проник у вікно, побив його, вдарив по голові сковорідкою, нишпорив по хаті, шукав цінні речі. Заявник утік на вулицю, невідомий залишився біля будинку і кричав потерпілому, що впіймає того та вб`є. Чи викрав щось невідомий з будинку, заявник не бачив, тому що втік. Заявник повідомив, що начебто колись бачив цього чоловіка.

Також на службу «102» 7 квітня 2021 року о 05.23 годині надійшло повідомлення, за змістом якого до служби «102» раніше вже звертався сусід ОСОБА_9 , і він квапить наряд поліції. (а.с. 62-64).

З протоколу огляду місця події від 7 квітня 2021 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . У ході проведення огляду на відстані 50 см від вхідної хвіртки на територію вказаного домоволодіння виявлено телевізор «JVC» модель AV-2134 EE. Біля вхідної двері в будинок, справа, розташовано дерев`яне вікно, в якому нижня ліва частина скла відсутня розміром 50х20 см. У мийці на кухні виявлено сковороду без ручки, яку було вилучено, ліжко із розкиданими предметами одягу. У кімнаті № 2 виявлено розкладений диван, на якому розкидані предмети одежі. Поруч із ліжком журнальний стіл, на якому знаходилася пара чорних рукавичок та дистанційний пульт від телевізора. Вздовж протилежної від входу стіни шафа та сервант, в центральній частині якого знаходився прямокутний отвір, з-за якого в бік кімнати стирчить кабель телевізійної антени. При огляді території двору на відстані 5 метрів від вхідних дверей на землі виявлено та вилучено пару кросівок помаранчево-чорного кольору з прошивкою білого кольору, на яких наявний логотип «Nike» та рюкзак тканинний чорно-сірого кольору (а.с. 66-82).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 7 квітня 2021 року вбачається, що у ОСОБА_7 під час обшуку було виявлено та вилучено, зокрема, плату з портами для підключення роз`ємів «RCA» (типу «Тюльпан») з маркуванням 94 V-0 XFLYD-1 E/05/25, разом з зарядним пристроєм чорного кольору, блок якого обмотано жовтою ліпкою стрічкою без маркування; дріт з обох сторін оснащений роз`ємами білого, жовтого та красного кольорів (а.с. 179-182).

З протоколів огляду від 7 квітня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав кросівки фірми «Nike», рюкзак фірми «Export» та телевізор фірми «JVC» як речі, які були викрадені у нього (а.с. 97-109).

З висновків експерта № СЕ-19/108-21/4449-ТВ від 13 квітня 2021 року, № СЕ-19/108-21/4451-ТВ від 12 квітня 2021 року, № СЕ-19/108-21/4447-ТВ від 16 квітня 2021 року, № СЕ-19/108-21/4449-ТВ від 13 квітня 2021 року, № СЕ-19/108-21/4444-ТВ від 9 квітня 2021 року вбачається, що ринкова вартість телевізора становить 400 грн., рюкзаку 162 грн. 27 коп., кросівок 182 грн. 55 коп., блоку живлення 30 грн. 84 коп., а вартість плати з портами для підключення роз`ємів «RCA» (типу «Тюльпан») з маркуванням 94 V-0 XFLYD-1 E/05/25 не визначено, оскільки вона є складовою частиною цілого (а.с. 113-118, 123-128, 133-139, 144-147).

З висновку експерта № 549п від 12 квітня 2021 року вбачається, що садна в тім`яній ділянці зліва у ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, а саме не менше від двох травматичних впливів. Утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного росту представляється малоймовірним. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним (а.с. 89-90).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 в стані сп`яніння не перебував (а.с. 92).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 квітня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 за рисами обличчя та одягом впізнав під № 1 ОСОБА_7 як особу, яка із застосуванням насильства відкрито викрала його майно (а.с. 93-96).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2021 року та відеозапису до нього вбачається, як потерпілий ОСОБА_9 детально продемонстрував, за яких обставин у нього було відкрито викрадено належне йому майно. В ході проведення даної слідчої (розшукової) дії потерпілий надав пояснення, які є аналогічними його показанням, наданим під час допиту в суді першої інстанції (а.с. 169-178).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме замах на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 .

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, потерпілий ОСОБА_9 надав суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, його показання повністю узгоджуються між собою та показаннями допитаних свідків, а також з іншими дослідженими доказами.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови потерпілим обвинуваченого стороною захисту не наведено.

Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання потерпілого ОСОБА_9 повністю узгоджуються, і докладність змісту його показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у потерпілого підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про недостовірність його показань.

Колегія суддів також враховує позицію потерпілого ОСОБА_9 , яка полягає в тому, що він, як на стадії досудового розслідування (під час проведення слідчого експерименту та пред`явлення для впізнання за його участі), так і протягом судового розгляду, надавав абсолютно узгоджені показання з приводу обставин відкритого викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 майна потерпілого.

Окремо слід звернути увагу, що у суді першої інстанції потерпілий також категорично спростував показання обвинуваченого з приводу того, що вони були знайомі один з один, і підстав не довіряти потерпілому ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

Як також вірно зазначив суд першої інстанції, повідомляючи оператору служби «102» про обставини вчинення злочину, потерпілий вказав, що особа нападника йому невідома, але «начебто» він його колись бачив.

На переконання колегії суддів, таке повідомлення потерпілого жодним чином не свідчить про факт його особистого знайомства з чоловіком, який вчинив щодо нього злочин.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг про знайомство обвинуваченого з потерпілим, а також про те, що сам потерпілий впустив у будинок обвинуваченого, повністю спростовані показаннями потерпілого.

Крім того, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повністю спростовано, що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сп`яніння.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу врахування в якості доказів показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є суперечливими та викликають сумніви у їх достовірності, то ці доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема технічними записами судових засідань та мотивувальною частиною вироку, з яких вбачається, що показання цих свідків викладені в обсязі, необхідному та достатньому для встановлення фактичних обставин вчиненого злочину, вони є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом доказами, і не узгоджуються щодо істотних обставин вчиненого злочину лише з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , які суд обґрунтовано оцінив критично, оскільки вони повністю суперечать показанням потерпілого, свідків та дослідженим матеріалам кримінального провадження.

Крім того, з урахування проміжку часу, який минув з моменту вчинення злочину до моменту надання потерпілим та свідками показань в суді першої інстанції, вказані в апеляційній скарзі неточності (з приводу того, скільки часу співробітники поліції знаходились на місці події до прихожу потерпілого; хто саме доставляв обвинуваченого у відділення поліції; що саме було виявлено в кишенях обвинуваченого під час особистого обшуку) не є істотними та такими, що вплинули або могли вплинути на правильність висновків суду першої інстанції.

Вказані обставини не могли вплинути на правильність висновків суду першої інстанції також через те, що вони були встановлені іншими дослідженими доказами.

Зокрема, повна хронологія подій 7 квітня 2021 року встановлена в результаті оцінки як показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так і рапорту інспектора-чергового, які в сукупності дають повне уявлення з приводу обставин вчинення злочину та дій потерпілого після того, як він зміг покинути своє домоволодіння; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 7 квітня 2021 року було встановлено речі, виявленні та вилучені у ОСОБА_7 під час особистого обшуку.

Не погоджується колегія суддів і з доводами обвинуваченого з приводу того, що в даному кримінальному провадженні суду не було надано записи з відеореєстратора автомобіля та нагрудних реєстраторів поліцейських.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що вказані відеозаписи органом досудового розслідування визнавались речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи, що орган досудового розслідування є вільним у використанні свої прав на збирання доказів, то колегія суддів не вбачає жодних порушень кримінального процесуального законодавства в даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що вони не надавали суду записи з відеореєстратора автомобіля та нагрудних реєстраторів поліцейських.

Є безпідставними доводи апеляційних скарг з приводу того, що огляд місця події проводився за допомогою відеокамери з флеш-носієм, який не було оглянуто в судовому засіданні.

Так, зі змісту останнього аркуша протоколу огляду місця події (а.с. 76) вбачається, що в першому абзаці «В ході огляду застосовувалися технічні засоби…», поряд з графою «Відеокамера «Panasonic HC-260» зі з`ємним флеш носієм об`ємом 16 Гб/32 Гб «Kingston…» підкреслено словосполучення «не застосовувались».

При цьому, під час проведення даної слідчої дії брали участь потерпілий ОСОБА_9 , спеціаліст та поняті, а від учасників жодних зауважень, скарг чи клопотань не надходило.

Протоколом огляду місця події від 7 квітня 2021 року та фототаблицею до нього також повністю спростовано доводи обвинуваченого про те, що телевізор знаходився в будинку, а не на вулиці, оскільки з ілюстрацій № 2 та № 3 вбачається, що телевізор було виявлено саме за територією володіння на землі.

Окрім того, на переконання колегії суддів, розмір отвору вікна 20х50 не є перешкодою для проникнення до будинку через нього, тому відповідні доводи апеляційних скарг не свідчать про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження фотознімки в протоколі з місця події фактично були замінені та не відповідають дійсності, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказана позиція обвинуваченого є лише припущенням та його суб`єктивним відношенням до цього.

До того ж, під час судового розгляду кримінального провадження сторона захисту не зверталась зі скаргами до правоохоронних органів про можливу фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.

Відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень, на що посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, повністю спростовується показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що бачили у ОСОБА_9 пошкодження задньої частини голови, а також висновком експерта № 549п, яким встановлено садна саме в тім`яній ділянці голови потерпілого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що зняті під час огляду місця події відбитки пальців та змиви не вдалося ідентифікувати, отже вони не підтверджують їх приналежність обвинуваченому, на правильність висновків суду не впливають, оскільки сукупність інших доказів доводить, що саме ОСОБА_7 був присутній на місці події та вчинив інкриміновані йому дії у відношенні потерпілого та належного йому майна.

Доводи про належність викрадених рюкзака та кросівок брату потерпілого, і як наслідок, невстановлення особи потерпілого, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , оскільки вказане майно у будь-якому випадку було чужим для обвинуваченого, і воно було викрадене з будинку потерпілого разом з іншим майном, яке належить ОСОБА_9 .

Інші доводи апеляційних скарг щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апеляційних скарг про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому остаточного покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 336/3551/21