Справа №295/3849/22
УХВАЛА
Іменем України

02.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
подане слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 ,
погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
у кримінальному провадженні за №0000703 від 30.04.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, без місця реєстрації, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
У клопотанні вказано, що в провадженні слідчого відділу Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000703 від 30.04.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2022 близько 04 години, ОСОБА_5 перебував разом з ОСОБА_7 за місцем свого проживання в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу на ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для його життя та здоров`я, з метою заволодіння його майном, в умовах воєнного стану.

Як вказано у клопотанні, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у вищевказаний час, того ж дня та в тому ж місці, за вказаних вище обставин, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, здійснив напад на ОСОБА_7 , в ході якого наніс йому декілька ударів ногами в область тулубу, а також взяв до рук достовірно невстановлений предмет та наніс ним декілька ударів в область голови. В результаті нанесення ударів ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої сукупної травми голови та тулуба, від яких настала його смерть. В подальшому ОСОБА_5 заволодів майном ОСОБА_7 , а саме гаманцем з грошовими коштами в сумі 1650 гривень, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_7 та іншими особистими документами останнього.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Крім того, слідчий в клопотанні вказує, що своїми умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а також діями, що виразились у незаконному заволодіння будь-яким способом паспортом ОСОБА_7 , підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 357 КК України.

Обґрунтованість підозри сторона обвинувачення доводить зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, рапортом від 30.04.2022 р., протоколом огляду місця події від 30.04.2022; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 , від 30.04.2022; протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.04.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 30.04.2022; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.04.2022; слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.04.2022; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України; повідомленням про підозру від 07.05.2021.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення вказує про наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Ризики мотивовані тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, тобто, існує реальний ризик переховування останнього від органів досудового розслідування. Крім того, як вказано у клопотанні, вік підозрюваного ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.
Окрім цього, сторона обвинувачення вказує про наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчим вказано, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню. Такі доводи сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 являється кумом свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

З доданих матеріалів також очевидно, що наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене слідчий у клопотанні посилається на обґрунтованість ризику відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в ході досудового розслідування встановлюється причетність ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_5 не одружений, не працюючий, не має зареєстрованого місця проживання, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що свою вину не визнає та не вчиняв злочинів, в яких його підозрюють; зазначив, що взяв провину на себе, оскільки йому погрожував знайомий ОСОБА_10 .
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , вказав про необгрунтоваість пред`явленої підозри ОСОБА_5 , просив звернути увагу на те, що покази свідків різняться, окрім того вважає, що стверджувати про те, що злочин вчинив його підзахисний наразі передчасно, оскільки ОСОБА_11 перебуває у розшуку та останнього не допитували, підозра ґрунтується лише на слідчому експерименті. При цьому, захисник просив відмовити в застосуванні до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати цілодобовий домашній арешт або домашній арешт у певний час доби. Також, просив суд не брати до уваги як доказ протокол обшуку, оскільки наразі відсутня ухвала слідчого судді з дозволом на його проведення.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000703 від 30.04.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.
В ході досудового розслідування складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, яке 30.04.2022 вручено ОСОБА_5 під підпис.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Подане до суду клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України та в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: рапортом від 30.04.2022 р., протоколом огляду місця події від 30.04.2022; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 , від 30.04.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 30.04.2022; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.04.2022; слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.04.2022; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України; повідомленням про підозру від 07.05.2021.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, щого його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, санкція однієї з інкримінованих статей передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі. З дослідження доданих до клопотання матеріалів вбачається також, що достатньо підставними є доводи сторони обвинувачення про вчинення підозрюваним дій, спрямованих на знищення доказів вчинення злочину, а відтак слідчий суддя вважає достатньо обґрунтованим ризик здійснення підозрюваним дій, направлених на знищення, приховання чи спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у разі незастосування запобіжного заходу до підозрюваного, з огляду на те, що на даній стадії досудового розслідування ще не всі речові докази були виявлені та досліджені органом досудового розслідування.
Також, слідчий суддя погоджується з обгрунтуванням наявності ризику впливу підозрюваним на свідків в кримінальному провадженні, з огляду на те, що останні надають суперечливі покази по справі, не встановлено їх достовірність, з чого вбачається ймовірність значної ролі свідків у даному провадженні та можливий вплив на них підозрюваним у разі незастосування заявленого у клопотанні запобіжного заходу.
Водночас, не є доведеним стороною обвинувачення належними доказами обґрунтованість доводів про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень підозрюваним.
При цьому, слідчий суддя вказує про необґрунтованість доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки такі доводи спростовуються вищевикладеним і доданими до клопотання матеріалами. Також, доводи про те, що підозрюваний є єдиним годувальником в сім`ї, що останній одружений та має на утриманні дитину не знайшли свого документального підтвердження. Окрім того, доводи щодо можливої причетності іншої особи в тій чи іншій формі, з`ясовуватимуться та перевірятимуться в подальшому в ході досудового розслідування, проте, на даній його стадії не спростовують обгрунтованості підозри щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
З урахуванням змісту клопотання, приписів п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України, обставин кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
За огляду на зазначене, оцінивши наведене у клопотанні, слідчий суддя вважає, що встановлені наявні ризики та обставини справи не дають підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.07.2021 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 05.07.2021 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год 12.05. 2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1