Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/654/22
Провадження № 1-кп/553/138/2022
В И Р О К
Іменем України

12.04.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтава у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000223 від 01.04.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянин України, українець, з повною вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом - інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрован ого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 392-ОС від 03.09.2021 року «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, головний сержант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують головного сержанта захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, головний сержант під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у звязку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року, строком на 30 діб.

Однак, головний сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, Державної прикордонної служби України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Так, головний сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 25.02.2022 не з`явився вчасно до місця дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
28.03.2022 року головний сержант ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (м. Полтава, майдан Незалежності, 1 «б»).
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
02.04.2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим - ОСОБА_5 в присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.468 КПК України, згідно якої сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст.407 КК України, та застосування норми ст.69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та погодилися на призначення останньому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень).

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, сторони добровільно уклали угоду, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а саме:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Прокурор укладену угоду із обвинуваченим підтвердив, просив задовольнити.

Захисник укладену угоду між обвинуваченим та прокурором підтвердив, просив задовольнити.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

При обранні міри і виду покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, відповідно до якої враховано особу ОСОБА_5 який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, обставин, що пом`якшують його покарання у вигляді з`явлення із зізнанням, щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, тобто наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, та із застосуванням ст. 69 КК України, що погодили сторони кримінального провадження, перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча гривень).

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 373, ст. 374 та ст. 468, 469 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 02.04.2022 року по кримінальному провадженню за №0000223 про визнання винуватості укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.ст.53, 69 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень).

Вирок може бути оскаржений через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1