Справа №761/8575/22 Головуючий в 1-й інстанції - Мєлєшак О.В. Провадження №11-сс/824/2221/2022 Доповідач - Слива Ю.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

особи, відносно якої

розглядається клопотання - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_7.,

перекладача - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання про застосування екстрадиційного арешту за апеляційною скаргою прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури - ОСОБА_6. на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 17.07.2022 року, включно,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину Федеративної Республіки Німеччина, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1,

до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Федеративної Республіки Німеччина, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених параграфом 29а абзац 1 №2 Закону про наркотичні речовини та параграфом 53 КК ФРН,-

В С Т А Н О В И Л А :

18 травня 2022 року перший заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування до громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

19 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на ті обставини, що матеріали клопотання не містять жодних переконливих доказів на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_1 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), з огляду на відсутність даних про пред'явлення обвинувачення останньому, а також слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного у сукупності.

На вказану ухвалу прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури - ОСОБА_6. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи та зазначає про неврахування судом тяжкості покарання, що загрожує особі в разі засудження. Наголошує, що ОСОБА_1 не має постійного місця реєстрації в м. Києві та Київській області, не працює та не має сімейних зв'язків. Крім того, на думку апелянта, факт звернення ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем свідчить про те, що він намагається уникнути процедури екстрадиції до Федеративної Республіки Німеччина. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_1 екстрадиційний арешт.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу;

- особи, відносно якої розглядається клопотання, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання та ухвали слідчого судді, 13.04.2022 року працівниками поліції виявлено та затримано громадянина Федеративної Республіки Німеччина - ОСОБА_1, який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. 29а Закону Федеративної Республіки Німеччина «Про обіг наркотичних засобів».

15 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відносно ОСОБА_1 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до 22.05.2022 року, включно.

Відповідно до інформації іноземної сторони ОСОБА_1 розшукується за вчинення злочинів, передбачених параграфом 29а абзац 1 № 2 Закону про наркотичні речовини та параграфом 53 Кримінального кодексу ФРН. 23.02.2022 року судом першої інстанції м. Бохум у провадженні № Gs 950/22 (47 Js 79/21) видано ордер на арешт громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1, у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених параграфом 29а абзац 1 № 2 Закону про наркотичні речовини та параграфом 53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина (незаконна торгівля наркотичними речовинами у великих розмірах).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_1 та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 17.07.2022 року, включно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно ч.2 ст.589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров'ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до ст.12 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, запит про видачу відповідної особи складається у письмовій формі і надсилається по дипломатичним каналам. Цей запит супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального висновку, постанови суду або постанови про негайне затримання за ордером на арешт або іншим розпорядженням, яке має таку ж силу як і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони. Викладом правопорушень, за які вимагається видача, час і місце їх вчинення, їх юридична кваліфікація і найточнішим посиланням на відповідні правові положення. Копією відповідних законодавчих актів або, коли це не можливо, викладом відповідного закону і, по можливості, якнайточнішим описом відповідної особи, а також будь-якою іншою інформацією, яка може сприяти встановленню її особистості та громадянства.

Згідно з ч.ч.4, 7 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч.4, 7 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз'яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з'ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє одну з ухвал, визначених п.п.1-5 ч.7 ст.584 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин, шляхом їх належної перевірки, повинно прийматися рішення про видачу чи про відмову у видачі особи.

Згідно ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Так, всупереч доводам, наведеним в апеляційній скарзі, при розгляді клопотання слідчий суддя дослідив матеріали справи та долучені до клопотання документи, встановив особу, щодо якої розглядається клопотання, заслухав пояснення прокурора, захисника, особи, щодо якої розглядається клопотання, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров'я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу, виходячи з тих обставин, що ОСОБА_1 розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.29а Закону Федеративної Республіки Німеччина «Про обіг наркотичних засобів», що відповідає злочину, передбаченому ч.3 ст.307 КК України, який є екстрадиційним злочином, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

Крім того, екстрадиційна перевірка щодо особи не закінчена, ОСОБА_1 подав до Державної міграційної служби України заяву про визнання його біженцем та на даний час триває процедура вирішення питання про визнання ОСОБА_1 біженцем. Також слід врахувати, що за весь час здійснення екстрадиційної перевірки ОСОБА_1 не порушував покладені на нього обов'язки, від органів прокуратури та суду не переховувався.

З урахуванням положень ст.585 КПК України слідчим суддею належно з'ясовано, що цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є тим запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_1 та виконання ним процесуальних обов'язків.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Боротюк проти України» п. 62).

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням можливого тривалого часу подальшого здійснення процедур пов'язаних з екстрадицією, в контексті зазначеного провадження не вбачається.

Таким чином, висновки оскарженої ухвали слідчого судді відповідають як вимогам кримінального процесуального законодавства України, так і вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею належним чином перевірено та досліджено докази та прийнято рішення на основі всебічно з'ясованих обставин, враховано дані про особу затриманого, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалили законне та обґрунтоване рішення, колегію суддів не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури - ОСОБА_6., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року про відмову у застосуванні до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 17.07.2022 року, включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4