Єдиний унікальний номер №440/1056/17
Провадження № 1-кп/943/4/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року

Буський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську Львівської області в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000329 від 13.05.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженця с. Скварява Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого у КНП «БУСЬКА ЦРЛ» на посаді лікаря-онколога, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, а саме прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Клопотання мотивує тим, що згідно обвинувального акту затвердженого прокурором Радехівської місцевої прокуратури 30 червня 2017 року ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що обіймаючи, відповідно до наказу №91 від 21.09.1984, посаду завідувача поліклінічного відділу Буської центральної районної лікарні та, згідно наказу №21 від 04.01.2017 «Про призначення і порядок роботи центральної і профільної ЛКК» призначений головою центральної лікарсько-консультативної комісії (ЦЛКК) Буської ЦРЛ будучи, згідно примітки до ст.364 КК України службовою особою, на яку, згідно посадової інструкції голови ЦЛКК Буської ЦРЛ, затвердженої 02.09.2008 головним лікарем Буської ЦРЛ, покладено обов`язки забезпечення своєчасного вивчення лікарями поліклініки діючих положень, інструкцій, наказів та розпоряджень з питань експертизи непрацездатності та видачі листів непрацездатності, направлень хворих на медико-соціальну-експертну комісію (МСЕК) та згідно посадової інструкції завідувача поліклінічним відділенням Буської ЦРЛ, затвердженої 03.01.2012 головним лікарем ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладено обов`язки здійснення безпосереднього керівництва діяльністю лікарів поліклініки, діючи умисно, з корисних мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення 16 травня 2017 року отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 100 доларів США, що становить 2647 грн. 19 коп., згідно курсу НБУ станом на 16.05.2017, за підписання направлення останнього на МСЕК № 507 від 10.05.2017. ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України не визнає.

Заявлене клопотання захисник та обвинувачений підтримали, просять суд його задоволити.

Прокурор не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, вважає, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого може бути закрито та звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Одночасно просить вирішити питання речових доказів та стягнення витрат за проведені експертизи в межах кримінального провадження.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання обвинуваченим та його захисником, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).

Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.

У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно вимог статті 12 КК України визначено, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України, за ступенем тяжкості є нетяжким злочином (в редакції Закону до 22.11.2018 року).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце 16 травня 2017 року, тобто на даний час минуло більше 5 років, що є підставою для застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 368 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 в період з 16.05.2017 року до 12 серпня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

Тому наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, так згідно висновку ВС зробленого у справі № 342/1560/20 примирення винного з потерпілим (стаття 46 Кримінального Кодексу (КК) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши касаційну скаргу особи, відносно якої кримінальне провадження закрито, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 1 квітня 2021 року у справі № 342/1560/20. Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд вказав, що виходячи з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, приймаючи таке рішення, мотивував його тим, що підстава, на якій було закрито кримінальне провадження щодо обвинуваченого, не реабілітує його і не звільняє від сплати процесуальних витрат за проведення експертиз, без яких і саме примирення та звільнення від кримінальної відповідальності не було б можливим. Також апеляційний суд урахував висновок ВП у постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали. З таким висновком апеляційного суду погодився і Верховний Суд.
З урахування позиції ВС та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати на проведення в даному кримінальному провадженні судових експертиз Львівським НДКЦ МВС України на загальну суму 5571 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, як витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000329 щодо ОСОБА_4 закрити.

Речовий доказ: направлення на МСЕК № 507 від 10.05.2017 року зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Диктофон марки «Olsmpus» моделі «VN -741 PC», який знаходиться на зберігання в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Львівського регіонального управління поліції ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_7 ;

Грошові кошти в сумі 100 доларів США номіналом по 50 з серіями IL 58191864A, MB89696095A , які упаковано в спец-пакет № 3550690 та в подальшому поміщені в паперовий конверт з підписами слідчого та відбитками печатки «для пакетів» і передані на відповідальне зберігання у Львівську філію ПАТ КБ «Приватбанк» - повернути ОСОБА_7 ;

Компакт-диск «DVD+R» марки «Verbatim», на якому наявний відеозапис огляду місця події від 16.05.2017, компакт-диск «DVD+R» марки «Verbatim» на якому наявний відеозапис огляду місця події від 16.05.2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження;

Змиви з пальців та долонь правої та лівої руки ОСОБА_4 упаковані в полімерний спец-пакет № 3550693, 3550692, чотири пари одноразових медичних рукавиць в яких проводилося помічення та вилучення грошових коштів № 3550688, 3550689, 3550694, 3550696, обеззолениц фільтр із зразком спецхімречовини «Промінь-1», упакований в спецпакет №3550695, які передані в камеру зберігання речових доказів ВП № 1 Львівського регіонального управління поліції ГУ НП у Львівській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 5571 гривня
Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1