Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1395/22
Справа № 711/4410/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000761 від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,-

встановив:

СУГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 23.06.2021,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

Здійснюючи процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером:05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Розгляд вказаного клопотання прокурор просить провести без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст. ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою недопущення відчуження майна з боку власника земельної ділянки ОСОБА_5 , під час розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника земельних ділянок .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити його повністю.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, положеннями ст.ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК випливає, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді, так і колегії суддів апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів клопотання про арешт вбачається, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , службовими особами Уманської міської ради та іншими невстановленими особами, у період часу з 2013 та 2015 роки, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти чужим майном, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень виконавчого комітету Уманської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації про встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, використовуючи завідомо підроблену заяву від 18.05.2015 року на викуп земельної ділянки від імені ОСОБА_8 , зареєстрували право на приватизацію земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що з такою заявою сама ОСОБА_8 не зверталася, а земля перебувала лише у її користуванні. В подальшому ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із службовими особами Уманської міської ради, шляхом обману постійної комісії з регулювання земельних відносин, природного та навколишнього середовища Уманської міської ради, домоглися отримання погодження та в подальшому отримали дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки, яку по попередній домовленості між собою, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_8 реалізували за грошові кошти в сумі 60 тис. дол. США на користь замовника ОСОБА_9 , чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань та завдали збитків громаді в особливо великих розмірах.

Під час розгляду клопотання про арешт майна встанволено, що відповідно до рішення №2.6-46/4 від 27.04.2005 року Уманської міської ради, ОСОБА_8 було затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,03 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та надано в оренду для обслуговування торгівельного павільйону, за рахунок земель Уманської міської ради, яку 24.06.2005 року було зареєстровано в ДЗК та присвоєно кадастровий номер :05:001:0373.

25.03.2013 року між Уманською міської радою та ОСОБА_8 було укладено договір оренди землі за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , терміном користування до 25.03.2018 року.

В період часу з 25.03.2013 по 18.05.2015 роки, ОСОБА_6 познайомилась із ОСОБА_8 , до якої увійшла в довіру та запропонувала надати допомогу в продажу нежитлового приміщення, павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на що остання погодилися, так як ОСОБА_6 представилась рієлтором в м. Умань та мала широке коло зав`язків. Зокрема, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_8 , що необхідно, щоб вона передала їй копію свого паспорта коду, та правовстановлюючих документів на павільйон, з метою виготовлення всіх документів та швидкого продажу павільйону, та вказала, що повідомить про явку до нотаріуса де потрібно буде лише підписати у нотаріуса документи.

У подальшому, ОСОБА_6 діючи разом із ОСОБА_7 та службовими особами Уманської міської ради, отримавши від ОСОБА_8 копію всіх правовстановлюючих документів, в тім числі документів, що підтверджують право постійного користування землею під павільйоном, під приводом виготовлення законних правовстановлюючих документів на ОСОБА_8 , щодо продажу павільйону, зловживаючи її довірою, діючи умисно та з корисливих мотивів, шахрайським шляхом від її імені виготовила завідомо підроблені документи на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою у подальшому мали умисел заволодіти через ОСОБА_8 , з подальшою реалізацією замовнику в продажу такої землі ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/13354-ПЧ від 29.11.2021 року рукописні написи імені ОСОБА_8 , в графі «Орендар», у договорі оренди землі від 25.03.2013 року, виконані ОСОБА_6 .

Так, 10.04.2015 року між ОСОБА_11 та рієлтором ФОП ОСОБА_12 , було укладено договір попередньої домовленості. Відповідно до якого ОСОБА_12 здійснювала представництво інтересів ОСОБА_8 , з реалізації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та яку ОСОБА_12 зобов`язувалася до 24.11.2015 року реалізувати ОСОБА_11 , в підтвердження своїх зобов`язань та забезпечення їх виконання ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5 тис. дол. США. Обумовлена ціна договору купівлі-продажу в цілому становила 60 тис. дол. США.

Так, 05.05.2015 року невстановлена особа, якій достовірно було відомо, що рішень Уманською міською радою про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не приймалося, з метою подальшого викупу, за заявою ніби-то від імені ОСОБА_8 було виготовлено завідомо підроблену технічну документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробником якої було вказано УМР ВЧР ФДПЦ ДЗК ОСОБА_13 .

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 року підписи від імені ОСОБА_8 , у заяві про проведення робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2015 року, у технічному завданні, в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05.05.2015 року, виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12086-ПЧ від 29.10.2021 підпис від імені ОСОБА_14 , в графі «Інженер-землевпорядник», у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2015 року, виконаний не ОСОБА_15 , а іншою особою.

У подальшому, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та службовими особами Уманської міської ради, достовірно знаючи, що земельна ділянка за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні ОСОБА_8 , та остання повідомляла ОСОБА_6 , що не бажає її приватизовувати, переслідуючи умисел особистого збагачення, в невстановленому місці та час 18.05.2015 року підробили заяву від імені ОСОБА_8 , з якою звернулися на адресу Уманської міської ради про викуп вищевказаної земельної ділянки, яку цього ж дня було зареєстровано в журналі звернень за реєстраційним №1940 від 18.05.2015 року.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/12087-ПЧ від 26.10.2021 року підпис від імені ОСОБА_8 , у заяві про продаж земельної ділянки від 18.05.2015 року, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/887-ПЧ від 31.01.2022 року рукописні написи, у заяві від імені ОСОБА_8 , про продаж земельної ділянки № НОМЕР_1 від 18.05.2015, виконані ОСОБА_7 .

На підставі вищевказаної заяви ніби-то від імені ОСОБА_8 , у подальшому службовими особами Уманської міської радою, було розпочато процедуру приватизації, та було прийнято рішення №4.41-74/6 від 17.09.2015 року, щодо продажу вказаної земельної ділянки ОСОБА_8 .

21.09.2015 року ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, які направлені на заволодіння чужим майном, діючи умисно, разом із іншими невстановленими особами, за допомогою ОСОБА_8 , яка не була обізнана про злочинні дії останніх, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_16 , не будучи обізнаною про предмет договору, але зі слів ОСОБА_6 це була процедура підписання нотаріальних документів, з метою продажу торгівельного павільйону, тому діючи на довірі, уклала договір купівлі-продажу №3779 земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із Уманською міською радою, таким чином, не розуміючи того, здійснила її придбання.

У подальшому, ОСОБА_6 бажаючи доведення своїх злочинних дій до кінця, та переслідуючи умисел отримання грошового прибутку 12.11.2015 року о 09:14 годині державним нотаріусом Уманського міської державної нотаріальної контри ОСОБА_17 на підставі заяви ОСОБА_8 та рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області б/н від 31.07.2008 року, було здійснено державну реєстрацію права на торгівельний павільйон, який розташований в АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, ОСОБА_8 бажаючи реалізувати торгівельний павільйон, який розташований в АДРЕСА_1 , що знаходився у її власності, о 11:17 годині перебуваючи в приміщенні Уманської міської державної нотаріальної контори, уклала договір купівлі-продажу №3-753 нежитлової будівлі павільйону з ОСОБА_18 та

ОСОБА_19 цей же день та час, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із державним нотаріусом ОСОБА_17 , яка зловживаючи повноваження особи (нотаріуса), що надає публічні послуги, переслідуючи умисел незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , умисно підсунили їй ще один договір купівлі-продажу №3-754, яким ніби-то ОСОБА_8 реалізувала ОСОБА_18 та ОСОБА_11 не належне їй майно, а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_6 достовірно було відомо.

Таким чином, дана земельна ділянка була виведена із власності громади м. Умань на користь ОСОБА_18 та ОСОБА_11 у незаконний спосіб, шляхом використання довірливих відносин ОСОБА_8 , яка вважала, що продає лише свій торгівельний павільйон, який розташовувався на земельну ділянці за кадастровим номером №:05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за ціною в розмірі 40 300 грн., що не відповідає дійсності, так як відповідно до умов договору попередньої домовленості від 10.04.2015 ОСОБА_11 зобов`язався заплатити за вказану земельну ділянку 60 тис. дол. США. Суті та наслідків вказаного нотаріального договору ОСОБА_8 не знала та не усвідомлювала, так як ОСОБА_17 їй не роз`яснила.

У подальшому, 26.05.2016 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , а саме частки 1/2. Таким чином ОСОБА_11 став її одноособовим власником та вигодонабувачем.

В період часу з 26.05.2016 року по 18.02.2022 року ОСОБА_11 достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка вибула у незаконний спосіб із власності територіальної громади м. Умань, усвідомлюючи що по даному факту здійснюється досудове розслідування, та існує ймовірність її арешту, та витребування з чужого незаконного володіння, тому підшукав бажаючого її придбати, та 18.02.2022 року уклав із ОСОБА_5 договір купівлі-продажу, таким чином реалізував за грошові кошти.

Відповідно до висновку оціночно-земельної експертизи №43/636-639-/21-23 від 18.05.2021, експертна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 821000 грн.

Допитом свідка ОСОБА_13 встановлено, що він ніколи не здійснював розроблення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку.

Проведеним обшуком 21.03.2019 року в міськрайонному управлінні по Уманському районі та м. Умані ГУ Держгеокадастру у Черкаській області оригіналу та копії технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , виявлено не було.

Допитом свідка ОСОБА_8 встановлено, що їй дійсно запропонували надати допомогу в оформленні всіх необхідних документів з подальшим продажем нежитлового приміщення, павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 . Натомість оформленням всіх дозвільних документів, що стосується оренди земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , займалась виключно вона особисто. Через деякий час, ОСОБА_6 її повідомила, що потрібно прибути до нотаріуса та підписати документи, що стосуються продажу павільйону, що вона і зробила, оскільки повністю їй довіряла, що дане підписання стосується виключно належного їй павільйону.

Проведеним тимчасовим доступом до документів в Уманській міській раді, де вилучено приватизаційну справу, серед якої були оригінал технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , за підписом директора ДП УМР ВЧР ФДПЦ ДЗК ОСОБА_14 .

Допитом свідка ОСОБА_14 встановлено, що він повністю заперечує виготовлення вказаної технічної документації із землеустрою.

Відповіддю із Уманської міської ради встановлено, що рішення про надання дозволу ОСОБА_8 про розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не приймалося.

05.05.2021 року вищевказана земельна ділянка визнана речовим доказом, так як була об`єктом вчинення злочину.

Слід зазначити, що відповідно ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Разом з тим, з матеріалів, які додані до клопотання про арешт майна вбачається, що в матеріалах містяться різні адреси знаходження земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №308853423 від 02.09.2022 року, ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0373, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, постановою про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 05.05.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0373, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000761 від 23.06.2021.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що з часу визнання зазначеної земельної ділянки речовим доказом у кримінальному провадженні та до моменту розгляду вказаного клопотання, органом досудового розслідування не надано доказів того, що власник земельної ділянки вчиняє дії, направлені на її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.132, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000761 від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1