Справа № 526/1363/18
Провадження № 1-кп/526/9/2022
У Х В А Л А
іменем України

07 вересня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000872 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, не працюючого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

16 квітня 2017 року,у нічний час, близько 23 год. 12 хв., ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці неподалік входу до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по АДРЕСА_2 разом із ще п`ятьма іншими особами чоловічої статі.

У цей час ОСОБА_5 з метою вчинення хуліганських дій почав безпричинно чіплятися до відвідувачів даного розважального закладу, провокуючи при цьому бійку. Проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності в громадському місці, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_5 безпричинно наніс кілька ударів кулаками по обличчю невстановленій особі чоловічої статі.

У той момент у цьому громадському місці, окрім декількох інших осіб, перебував ОСОБА_6 . Побачивши, як ОСОБА_5 вчинює описані вище протиправні хуліганські дії, ОСОБА_6 з метою їх припинення підійшов до ОСОБА_5 та почав його заспокоювати.

У свою чергу ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх хуліганських дій, все рівно їх вчиняти не припинив. Грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_5 вчинив активну фізичну протидію ОСОБА_6 , а саме наніс йому удар кулаком правої руки в область лівої частини голови. Від даного удару ОСОБА_6 впав на щебеневе покриття прилеглої території біля кафе, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав доступ до інших осіб, яким він мав намір безпричинно заподіяти тілесні ушкодження.

У цей момент ОСОБА_6 піднявся та побачивши наміри ОСОБА_5 , підбіг до нього та знову став його заспокоювати. Побачивши це, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх хуліганських дій, продовжуючи їх, діючи з прямим умислом, із особливою зухвалістю, знову вчинив активну фізичну протидію ОСОБА_6 , що знайшло свій прояв у нанесенні удару кулаком правої руки в область лівої частини його голови. Від даного удару ОСОБА_6 впав на щебеневе покриття прилеглої території біля кафе, втратив свідомість та чинити подальшу протидію протиправним діям ОСОБА_5 фізично вже не зміг. У свою чергу ОСОБА_5 продовжив безпричинне побиття кількох інших осіб (імена яких не встановлені), що прийшли відпочивати у кафе «Круча», кулаками по різних частинах їх тіл, що тривало декілька хвилин до того моменту, доки ОСОБА_5 не заспокоїли знайомі йому особи.

Вказані хуліганські дії ОСОБА_5 вчиняв у громадському місці в присутності не менше 10 сторонніх осіб протягом тривалого часу (не менше 30 хвилин) та в їх результаті тілесні ушкодження отримало кілька осіб, зокрема ОСОБА_6 отримав згідно висновку експерта №137 від 29.03.2017 за результатами проведення судово-медичної експертизи тілесні, ушкодження у вигляді: група А - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, закритий перелом кісток носу, забійна рана носу, які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; група Б - гематома лоба, садна обличчя, які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

При цьому хуліганські дії ОСОБА_5 вчинював у групі ще п`яти своїх знайомих, які у співучасті безпричинно, із хуліганських мотивів, заподіяли тілесні ушкодження й іншим особам, які пройшли відпочивати до кафе, але достеменно встановити, хто саме, кому саме заподіяв тілесні ушкодження, їх ступінь тяжкості під час досудового розслідування не виявилось за можливе.

Вищезазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у групі осіб, що було пов`язано з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Окрім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 08 жовтня 2016 року, у нічний час, близько 01 год 30 хв ОСОБА_5 на легковому автомобілі марки «АUDІ А-6» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 прибув до громадського місця - подвір`я багатоквартирного п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_3 , зупинившись біля його під`їзду №1, де на той час проводили своє дозвілля ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . За кілька хвилин до цього ж місця за домовленістю із ОСОБА_5 на ще одному легковому автомобілі прибув достеменно невстановлений під час досудового розслідування чоловік, з яким ОСОБА_5 має дружні стосунки. Цей чоловік при собі мав зброю, спеціально пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень - травматичний пістолет для відстрілу патронів, споряджених кулями калібру 9 мм. Зупинивши автомобіль, цей чоловік вийшов із його салону з вказаним пістолетом у руках.

У цей момент ОСОБА_12 схопив із рук вищевказаного достеменно невстановленого чоловіка пістолет та, діючи і з ним у групі осіб, узгоджено тобто зі спільним прямим умислом, із хуліганських мотивів, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, розуміючи, що перебуває в громадському місці, а саме у житловій зоні кількох багатоповерхових будинків, де у нічний час відпочиває значна кількість осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи особливо зухвало - з метою безпричинного заподіяння цим особам тілесних ушкоджень, здійснив близько п`яти пострілів у напрямку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , влучивши в їх нижні кінцівки.

Після цього, чоловік, який прибув на зазначене вище місце на автомобілі вслід за ОСОБА_5 та особа якого достеменно під час досудового розслідування не встановлена, підбіг до ОСОБА_5 та рукою вибив із його руки пістолет, який впав на землю. Після цього безпосередньо ОСОБА_5 активні протиправні дії вже не чинив.

Унаслідок вищевикладених протиправних дій ОСОБА_5 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя та відпочинку людей, дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду конституційним правам потерпілих ОСОБА_8 . ОСОБА_7 : на життя, безпеку, здоров`я, повагу до гідності, на свободу та особисту недоторканість.

Крім цього, вищенаведеними хуліганськими діями ОСОБА_5 спричинив громадянам такі тілесні ушкодження:

ОСОБА_7 - відповідно до висновку експерта №332 від 18.11.2016 за результатами проведення судово-медичної експертизи у вигляді вогнепальних кульових поранень обох стегон (два поранення, що закінчилися сліпо та одне наскрізне поранення), які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

ОСОБА_8 - відповідно до висновку експерта №341 від 21.11.2016 за результатами проведення судово-медичної експертизи у вигляді вогнепального поранення (відкритого багатоуламкового перелому третьої плюсневої кістки зі зміщенням, стан після ПХО вогнепальної рани, видалення стороннього предмету (кулі), рубці на верхній та нижній поверхні лівої ступні), які в своїй сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Вищезазначені дії ОСОБА_5 по вказаному епізоду кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене у групі осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за ч.3 ст.296 КК України у зв`язку з закінченням строку давності, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення сплинуло понад 5 років, що тягне за собою закриття кримінального провадження в цій частині відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України. В частині епізоду, який кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст. 296 КК України просив перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з спливом строку давності відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження за ч.3 ст.296 КК України не заперечував, оскільки строк давності за даним епізодом дійсно сплинув. У частині перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження у зв`язку з спливом строку давності покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами йому зрозумілі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, належав до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, яке ставиться у провину ОСОБА_5 , було вчинене 16 квітня 2017 року, тобто, з моменту його вчинення минуло 5 років.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого органом досудового розслідування за частиною 4 статті 296 КК України суд керується правовими позиціями, викладеними в Постанові Великої Плати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №288/1158/16-к.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що нанесенню тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передував конфлікт між ним та зазначеними особами, в який втрутився обвинувачений ОСОБА_5 з метою його припинення.

Показання свідка ОСОБА_13 підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження та показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що застосування насильства обвинуваченим ОСОБА_5 до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зумовлене неприязними стосунками з потерпілими і прагненням завдати шкоди конкретним особам з особистих спонукань, тому сам собою факт вчинення протиправних дій в житловій зоні кількох багатоповерхових будинків не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Дії ОСОБА_5 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілих і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, за ч.1 ст.122 КК України відносно потерпілого ОСОБА_8 як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч.2 ст.125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_7 , як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.2 та п.3 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки вони вчиненні 08 жовтня 2016 року та з моменту вчинення пройшло понад 5 років.

Керуючись ст.ст. 284,337 КПК України суд,-

ухвалив:

Закрити кримінальне провадження за ч.3 ст.296 КК України відносно ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України.

Закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України та за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_5 на підставі п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1