Справа №701/872/21
Номер провадження1-кп/701/56/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - захисника - потерпілого - представника потерпілого - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Уманського району Черкаської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого охоронцем в СФГ "Петровіт", с. Попівка, Уманського району, Черкаської області, із ІІ групою інвалідності, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення.
ОСОБА_7 , 29 серпня 2021 року в світлий час доби, близько о 16 годині 00 хвилин керуючи технічно справним автомобілем "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Благовісна поступово наближаючись до Т-подібного перехрестя із вулицею Шевченка у смт. Маньківка Черкаської області.

Знаходячись на вказаному перехресті та маючи об`єктивну можливість спостерігати за наявністю встановленого перед перехрестям за його напрямком руху дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", відповідно до якого:

"Знаки пріорітету. 2.1 "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.";

водій ОСОБА_7 , зупинився.

В цей же час, зліва від вказаного транспортного засобу, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Шевченка зі сторони вулиці Соборна у бік вулиці Благовісна, рухався технічно справний мотоцикл "Pantera 200", під керуваням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водій ОСОБА_7 , маючи можливість спостерігати за рухом мотоцикла, який рухався в напрямку можливої траєкторії його руху, перед початком руху не переконавшись у тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху відновив свій рух прямо, виконуючи маневр повороту ліворуч в напрямку проїзної частини вулиці Шевченка, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) та 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

"1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";

"2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі";

"16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних доріг по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху".

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_7 , в районі нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу із мотоциклом, внаслідок чого водій мотоциклу ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рана в ділянці середньої третини правого стегна по бічній частині, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-701/474 від 20.09.2021 відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-21/11419-ІТ від 24.09.2021 в діях водія ОСОБА_7 , по керуванню автомобілем "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу" та вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Між порушенням водієм ОСОБА_7 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог знаку 2.1. "Дати дорогу" та вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_5 , середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні вину в скоєному злочині визнав повністю та відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України.

Вина ОСОБА_7 у вчиненому злочині в судовому засіданні, доведена також такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, шо 29.08.2021 року близько 18 години їхав мотоциклом "PANTERA" по головній дорозі в правій смузі руху зі сторони магазину "Квіточка" в сторону Будинку культури. Він їхав зі швидкістю близько 50-60 км/год. ДТП трапилося на перехресті навпроти Будинку культури. Автомобіль ЗАЗ їхав з другорядної дороги і коли потерпілий їхав по головній дорозі, то автомобіль виїхав на головну дорогу. Зіткнення відбулося в ліве переднє крило автомобіля. Мотоцикл належить йому і був на транзитних номерах. Посвідчення водія він не отримував. В результаті ДТП він отримав відкритий перелом стегна з осколками. Перше лікування було в Маньківській лікарні, а потім після того як в нього лопнула пластина його направили в Черкаську лікарню де йому поставили титановий стержень. Обвинувачений йому особисто нічого не відшкодовував.

Вина ОСОБА_7 , у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2021 року із схемою до протоколу огляду місця ДТП та фототаблицею, згідно якого було вилучено автомобіль "ЗАЗ 1102" д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикл "Pantera 200" (а.с. 118-122);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000241 від 29.08.2021 року, згідно якого у гр. ОСОБА_7 , ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 126);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000242 від 29.08.2021 року, згідно якого у гр. ОСОБА_5 , ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 127);

- висновком експерта № СЕ-19/124-21/11419-ІТ від 24.09.2021 року, згідно якого за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля ЗАЗ-1102 р.н., НОМЕР_1 ОСОБА_7 , вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу" та вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і для виконання яких він перешкод технічного характеру немав (а.с. 129-130);

- висновком експерта № 05-7-01/474, згідно якого у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено відкритий багатоуламковий перелом нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рана в ділянці середньої третини правого стегна по бічній поверхні. Дані тілесні ушкодження утворилися від твердих тупих предметів, цілком можливо в час та при обставинах, вказаних в постанові (ДТП 29.08.2021 р.) та в наданій медичній документації і відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`ю (а.с. 135-137);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2021 року із схемою до протоколу, згідно якого вбачається, що слідчий експеримент провів слідчий слідчого відділу Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за участю свідка ОСОБА_7 , який за допомогою статистичного автомобіля "Seat toledo" вказав місце відновлення руху перед проїзною частиною вул. Шевченка та встановлено, що автомобіль знаходився на відстані 7,8 м від правого переднього колеса до краю проїзної частини вул. Шевченка, 10,5 м від заднього правого колеса до вказаного краю проїзної частини, та 8,3 м до електроопори 1/4л4. Також ОСОБА_7 , вказав на місце наїзду на мотоцикліста на проїзній частині, яке розташовано на відстані 4,9 м до краю проїзної частини та 11,4 м до електроопори 1/4л4. Також ОСОБА_7 , додав, що контакт був може передньою частиною мотоцикла та переднім лівим крилом автомобіля (а.с. 138-142);

Суд критично оцінює покази допитаної в якості свідка гр. ОСОБА_11 , яка суду показала, що так як сталася ДТП і її син визнав вину, вона в то й же день поїхала в лікарню де були ОСОБА_12 і його мати, вона відразу запропонувала свою допомогу і сказала, що чим зможе тим і допоможе. На другий день мати потерпілого до неї зателефонувала і сказала, що операція буде раніше. Перед тим вона подзвонила до хірурга-травматолога і запитала у яку суму обійдеться операція. Лікар їй сказав, що близько двадцяти тисяч гривень. Вона взяла ці гроші і принесла матері потерпілого у палату в той день коли ОСОБА_12 мали забрати на операцію. В палаті були присутні батько і матір потерпілого і сам потерпілий. Вона принесла гроші, мати потерпілого на ліжку їх перерахувала і вона ці гроші віддала їй без свідків і без розписки. Потім вже як почався суд вони їй цю розписку дали. Мати потерпілого надала розписку, що вона отримала двадцять тисяч гривень. Розписку їй допомогла отримати ОСОБА_13 . Після лікарні мати потерпілого до неї телефонувала, кричала і погрожувала їй і вона хотіла ще додатково коштів, оскільки дані факти незнайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів, вважає, що досліджені докази є допустимими.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У роз`ясненні п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно рішення ЄСПЛ "Ушаков та Ушакова проти України" суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, провадження №51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У справі "Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 pоку (п.146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, приходить до висновку, що ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження і вважає, що його вина в скоєнні даного злочину повністю доведена в суді.

Мотиви призначення покарання.
Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєння злочину, особу обвинуваченого, і обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим до нетяжкого злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання - це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Обвинувачений є особою, що вперше вчинила злочин, згідно характеристики старости села Попівка Уманського району Черкаської області ОСОБА_14 № 39 від 09.09.2021 року, ОСОБА_7 , характеризується з позитивної сторони (а.с. 154), згідно характеристики голови СФГ "Петровіт" ОСОБА_15 , № 221 від 13.09.2021 року, ОСОБА_7 , працює охоронником в СФГ "Петровіт" з 01.04.2016 року і по даний час. За час роботи в господарстві зарекомендував себе посередньо. Посадові обов`язки виконує. Компрометуючими даними на ОСОБА_7 , керівництво СФГ "Петровіт" не володіє (а.с. 155). ОСОБА_7 , до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою № 9938/14 від 07.09.2021 року виданою Уманським РУП ГУНП в Черкаській області (а.с. 151), також згідно довідок лікаря нарколога та лікаря психіатра від 08.09.2021 року ОСОБА_7 , під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.с. 157). Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 видане Маньківським УПСЗН 16.11.2011 року, ОСОБА_7 , являється інвалідом ІІ групи з дитинства.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим і пропорційним для його виправлення та попередження нових злочинів й таким, що відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності кримінального покарання.

Цивільний позов.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
При розв`язанні цивільного позову потерпілого суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , заподіяна моральна шкода.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого суд виходить із меж заявлених вимог та враховує, що внаслідок протиправних дій останнього потерпілому заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок якої потерпілий зазнав моральних та фізичних страждань. При цьому, суд також враховує те, що для останнього завдання обвинуваченим моральної шкоди як наслідок стала зміна життєвого циклу, що підвищило внутрішнє емоційне напруження, знизило його емоційну стійкість та призвело до душевних переживань, які порушили звичайне функціонування потерпілого як особистості та вимагало додаткових зусиль для продовження звичайної життєдіяльності.
Представником потерпілого ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_16 , подано позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування у розмірі 25884,61 (двадцять п`ятьтисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 61 копійку), стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду у розмірі 100000,00 (сто тисяч гривень) та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень).
В обгрунтування вимог зазначено, що внаслідок отриманих травм, через ДТП ОСОБА_5 , поніс витрати на лікування у розмірі: 145,50 грн., 767,53 грн., 336,50 грн., 3820,00 грн., 404,00 грн., 25,50 грн., 511,68 грн., 3728,50 грн., 81,20 грн., 72,00 грн., 301,20 грн., 1333,00 грн., 398,00 грн. Також ОСОБА_5 , поніс витрати на купівлю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_17 набору металоконструкцій для остеосинтезу діалізу стегнової кістки (комплекту) у розмірі 13960,00 грн. Окрім цього, відповідач своїми неправомірними діями наніс ОСОБА_5 , моральну шкоду, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок отриманих травм, зміні ритму життя, після даної дорожньо-транспортної пригоди. Також ОСОБА_5 , поніс витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р., у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р., і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до полісу № 205512254 від 19.08.2021 року, термін дії полісу до 19.08.2022 року, цивільна правова відповідальність ОСОБА_7 , стосовно автомобіля "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у страховика ПРАТ СК "Універсальна".

Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуваню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадженя, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
До позовної заяви не було надано належних доказів на підтвердження саме такої суми витрат 25884,61 грн., пов`язаних з лікуванням, а саме не надано висновків (заключення) лікаря щодо діагнозу, лікарняного листа, листа з призначенням лікарем цивільному позивачеві саме тих препаратів, які зазначені в копіях фіскальних чеків доданих до позовної заяви, який дійсно підтверджував би необхідність у проходженні лікування та покупку тих чи інших медичних препаратів чи набору металоконструкцій для остеосинтезу діалізу стегнової кістки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з вимогами ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Представником цивільного позивача суду не надано документально підтверджених понесених цивільним позивачем витрат на правову допомогу, а саме не надано: договору про надання правничої (правової) допомоги між цивільним позивачем та адвокатом (адвокатським об`єднаням, адвокатським б`юро), що підтверджував би відносини стосовно надання правничої допомоги; детального опису робіт; акту виконаних робіт.
Приймаючи до уваги викладене, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, аналізуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, повне визнання обвинуваченим своєї провини у здійсненій ДТП, часткове визнання позовних вимог, також враховуючи ту обставину, що на момент дорожньо-транспортної пригоди потерпілий не отримав у встановленому законом порядку посвідчення водія та керував мотоциклом без права керування таким транспортним засобом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника цивільного позивача ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_16 , слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_5 , 20 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з тим, що вони є необгрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у зв`язку із проведенням експертизи стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 51000 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 686 грн. 48 коп., за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/11419-ІТ від 24.09.2021 року.

Речові докази:

Автомобіль "ЗАЗ 1102" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити в повному його розпорядженні.

Мотоцикл "Pantera 200", який передано під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити в повному його розпорядженні.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

Суддя ОСОБА_1