Провадження № 11-кп/824/2057/2022 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

30 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року про обрання строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року клопотання прокурора задоволено, обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.04.2022 року в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» без визначення застави.
При вирішенні питання про обрання строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ризики та обставини, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались при продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого на даний час не змінилися і продовжують існувати.
Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із встановленням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що посилання суду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам. Обвинувачений вказує, що судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взято до уваги те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину та цивільну дружину з групою інвалідності, працевлаштований, добре характеризується. Апелянт також звертає увагу суду на те, що близько двох років під час досудового розслідування був на запобіжному заході у виді домашнього арешту, який не порушував.

Захисник ОСОБА_7 до початку судового засідання суду апеляційної інстанції скориставшись правом, передбаченим статтею 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. У зв`язку з тим, що захисник відмовився від своєї апеляційної скарги, апеляційний суд закриває апеляційне провадження у цій частині.

Заслухавши думку обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та не заперечував проти закриття провадження за апеляційною скаргою його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що його апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил передбачених главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке обрання можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання для обрання запобіжного заходу, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Зокрема, суд врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Отже, є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що посилання суду на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Доводи апелянта про те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину та цивільну дружину з групою інвалідності, працевлаштований, добре характеризується, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що близько двох років під час досудового розслідування він був на запобіжному заході у виді домашнього арешту, який не порушував, також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід у виді домашнього арешту, як про це просить обвинувачений, має забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 закрити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року про обрання строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя