КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 лютого 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, громадян України, неодружений, працевлаштований на посаді директора ТОВ «АЗГАРД», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, до 04 березня 2022 року.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати, та врахував те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2022 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Водночас, у разі встановлення колегією суддів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням ст.ст. 2, 7, 9, 23, 94, 177, 178, 370, 372 КПК України, у зв`язку чим підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.

Зокрема, стверджує про пред`явлення ОСОБА_6 необґрунтованої підозри. Звертає увагу, що з повідомлення про підозру не вбачається факт того, що підозрюваний усвідомлював факт існування злочинної організації, свідомо в неї вступав та вчиняв певні дії. Викладені в повідомлені про підозру обставини прямо не підтверджуються документальними доказами. Крім того, підозрювані під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000289 допитані не були та жоден з них не зазначав той факт, що вони були обізнані про існування злочинної організації та свідомо брали в ній участь.

Зауважує, що з матеріалів досудового розслідування не вбачається проведення жодних експертиз стосовно тяжкості тілесних ушкоджень, а також будь-яких відомостей про заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах.
Також, звертає увагу на те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000289 здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, яке не має повноважень на здійснення такого досудового розслідування, у зв`язку з тим, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України належать до підслідності Національної поліції. Враховуючи наведене, на переконання захисника слідчі Головного слідчого управління Служби безпеки України не мали жодних повноважень на затримання ОСОБА_6 , повідомлення йому про підозру та звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно останнього, що призвело до порушення основоположних прав підозрюваного, передбачених ст. 29 Конституції України, ст.ст. 12, 208 КПК України.

Крім того, в апеляційній скарзі звертається увага і на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, захисник просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, працевлаштований, ветеран АТО, займається волонтерською діяльністю, підтримує дитячі табори та надає всебічну підтримку ветеранам та їх родинам, які опинилися у скрутному становищі.
Також, сторона захисту зауважує, що слідчим суддею не досліджено можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 грудня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000289, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206, ч. 2, 3 ст. 27, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 194 КК України,

05 серпня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Наступного дня ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 жовтня 2021 року.

14 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді згаданого районного суду продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до восьми місяців, тобто до 05 квітня 2022 року.

05 листопада 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено нову підозру у створенні та керівництві злочинною організацією; участі у злочинній організації; протидії законній господарській діяльності, вчиненій організованою групою; протидії законній господарській діяльності, вчиненій організованою групою вчиненому повторно; вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненому організованою групою, вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненому організованою групою вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189КК України.

17 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 14 січня 2022 року.

04 січня 2022 року старший слідчий в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2022 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді домашнього арешту.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на дані, які характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя у даному випадку обґрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави, зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, поєднаних із застосуванням насильства.

Доводи захисника щодо здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні неуповноваженим на те органом, є надуманими, та спростовуються матеріалами судового провадження, зокрема постановами прокурорів про визначення підслідності кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, до 04 березня 2022 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/10/22 Справа №11-сс/824/1182/2022 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1