Березівський районний суд Одеської області
04.10.2022
Справа № 494/1796/21
Провадження № 1-кп/494/146/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000565 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Южне Ічнянського району Чернігівської області, одружений, має дітей, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 Кримінального кодексу України (далі КК України) раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2021 року у період часу з 08:00 год по 12:00 год, більш точний час слідством не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, пов`язане з проникненням до житла ОСОБА_5 , який проживає у сусідній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, а господар квартири тимчасово вийшов, не зачинивши за собою вхідні двері, ОСОБА_4 незаконно проник через не замкнені двері до житла. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі, діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, викрав електричний обігрівач марки «Ergo», моделі «НС -2020», білого кольору, бувший у використанні, вартістю 1100 гривень. У подальшому ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності місце злочину залишив, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріалу шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 1100 гривень.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, тобто вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Потерпілий у судові засідання 10.03.2022 року, 08.07.2022 року, 06.09.2022 року та 04.10.2022 року не з`явився. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Будь- яких заяв, клопотань не надсилав, а тому розгляд справи відбувався за його відсутності.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, не перебуває на психіатричному обліку та перебуває на Д обліку у нарколога.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинувачений просив призначити найменш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною третьою ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався.

Витрати на експерта відсутні.

Суд також вважає, що речові докази, а саме: електричний обігрівач марки «Ergo», моделі «НС -2020», білого кольору, бувший у використанні- необхідно залишити потерпілому по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений. Витрати на експерта відсутні. Запобіжний захід не застосовувався.
Речові докази, а саме: електричний обігрівач марки «Ergo», моделі «НС -2020», білого кольору, бувший у використанні- залишити потерпілому по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1