Справа № 461/3081/22
Провадження № 1-кс/461/2385/22
про застосування запобіжного заходу
27.06.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
старший слідчий СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням його у Львівській установі виконання покарань №19, без визначення застави.
Мотивує клопотання тим, що з урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність продовження застосовування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні. Просив клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою.
Підозрюваний та захисник у судовому засіданні не заперечили клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною четвертою статті 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.04.2014 у м. Луганську Луганської області з метою здійснення терористичної діяльності створено організацію- «Луганську народну республіку» (далі - «ЛНР»), завданнями якої є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.
Вказана організація є стійким об`єднанням невизначеного кола осіб, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому, відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією.
При цьому, на керівників та учасників спеціально створених в структурі «ЛНР» незаконних збройних формувань покладається забезпечення стійкості даної терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України.
З квітня 2014 року по теперішній час учасниками терористичної організації «ЛНР», з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «ЛНР» та влади її керівників, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.
Як наслідок, під контролем терористичної організації «ЛНР» опинилась частина території Луганської області, статус якої визначено постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування».
Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ЛНР» визначені у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, СІЛА, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 за № 106- VIII, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VII, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за№ 145-VIII.
07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.
13.04.2014 через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконувач обов`язків Президента України Указом від 14.04.2014 за № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», після чого на території Донецької та Луганської областей розпочато широкомасштабну антитерористичну операцію (далі - АТО) із залученням Збройних сил України та інших військових формувань.
Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення АТО визначено території Донецької та Луганської областей. Для проведення АТО. згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучено військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.
24 лютого 2018 року, набрав чинності Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який визначає, що Антитерористична операція на Сході України буде проходити поряд із Операцією об`єднаних сил (далі - ООС).
У квітні 2014 року одним із лідерів збройного опору Збройним Силам України на території Луганської області ОСОБА_8 було створене незаконне збройне формування «Народне ополчення Луганщини», назва якого у серпні 2014 змінювалась на «Батальйон «Прізрак» («Бригада «Прізрак») та в подальшому коли у травні 2015 це незаконне збройне формування увійшло до незаконного військового формування - так званої «Народної міліції ЛНР», на «14 батальйон територіальної оборони ЛНР». Вказане незаконне збройне формування створено з метою сприяння терористичній організації «ЛНР» для вирішення завдань по протидії антитерористичній операції, яка проводиться на території Луганської області шляхом здійснення збройного опору.
Водночас, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Луганської області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів на початку червня 2014 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) почав здійснювати сприяння терористичній організації «ЛНР», шляхом надання допомоги учасникам цього НЗФ у проведенні перевірок документів на блокпості, який розташований при в`їзді до м. Лисичанськ (координати 48.8546201, 38.4942467) в осіб, які в`їжджали на територію цього міста, яке на той час було підконтрольне терористичній організації «ЛНР», забезпечуючи пропускний режим. Вказану незаконну діяльність ОСОБА_9 здійснював до кінця липня 2014 року.
При цьому, ОСОБА_4 , сприяючи терористичній організації «ЛНР», був достовірно обізнаний, що НЗФ відноситься до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), має воєнізований характер завдань та методів здійснення з використанням вогнепальної зброї збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції на території Луганської області України та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово непідконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю, боєприпаси та військову техніку).
Крім того, ОСОБА_4 усвідомлював, іцо незаконне збройне формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.
Місцями дислокації незаконного збройного формування «Народне ополчення Луганщини» упродовж квітня-липня 2014 року були населений пункт Ольховка, околиці міст Антрацит і Свердловськ та місто Лисичанськ, що на території Луганської області.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 ,- ч. 1 ст. 258-3 КК України.
06.03.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю смт. Тошківка Кваснянського району Луганської області, прописаному та проживаючому в АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який не є адвокатом, депутатом та нотаріусом, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання в наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення вищевказаного покарання, може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються є особливо тяжким, та загалом передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, для його уникнення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки володіючи інформацією, яка є у матеріалах кримінального провадження, зокрема щодо біографічних та установчих даних осіб, які викривають його як особу, що сприяла терористичній організації «ЛНР», ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою зміни останніми своїх показань.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.
При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновків, що:
- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України;
- підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим є достатньою та співрозмірною підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
- вік та стан підозрюваного дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час кримінального провадження, що є необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
За таких обставин, з урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , приходжу до висновку про необхідність застосовування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню його від суду.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задоволити.
Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи те, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства та погрозою його застосування, вважаю за необхідне при постановленні ухвали за наслідками розгляду даного клопотання скористатись правом не визначати розмір застави.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,-
клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 25.08.2022 року включно.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1