КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005977 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпії, Латвія, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія 35»;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років один місяць з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді восьми років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задоволено частково. Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 12 000 грн. та моральної шкоди на суму 10 000 грн.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 20 грудня 2020 року, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Світличного, 1 в м. Києві, помітив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_9 після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого, запитав у нього котра година та після того, як останній дістав мобільний телефон, обвинувачений вийняв з кишені ніж і почав вимагати у потерпілого ОСОБА_9 віддати телефон марки Xiomi M1 Play IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 4 474 грн. Сприймаючи погрозу ОСОБА_6 як реальну, потерпілий виконав його вимогу та віддав свій телефон, після чого ОСОБА_6 з місця злочину зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши матері неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_10 збитків на вище зазначену суму.
Також, ОСОБА_6 31 грудня 2020 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи поблизу вулиці Козицького, в парку «Первомайський» у м. Києві, побачив раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_7 після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , та погрожуючи тим, що в нього є пістолет, почав вимагати у останніх передати йому мобільні телефони марки: IphoneXr ІМЕІ: НОМЕР_3 , який знаходився у неповнолітнього ОСОБА_11 , та Iphone 6S ІМЕІ: НОМЕР_4 , який знаходився у неповнолітнього ОСОБА_7 . Сприймаючи погрозу ОСОБА_6 як реальну, потерпілі передали йому свої телефони, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши батьку неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 13 800 грн. та матері неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 12 000 грн.
Також, 05 січня 2021 року, ОСОБА_6 , перебуваючи о 13 год. 30 хв. біля будинку 18, що по вул. Булецького в м. Києві, побачив раніше невідомих неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого вирішив здійснити на них напад з метою заволодіння їхнім майно, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до потерпілих, сказавши їм, що у нього в кишені є ніж та погрожуючи його застосуванням, почав вимагати у потерпілих передати йому мобільні телефони марки: Dooge z50 ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який знаходився у неповнолітнього ОСОБА_13 та Xiaomi Redmi7, який знаходився у неповнолітньої ОСОБА_14 . Сприймаючи погрозу обвинуваченого як реальну загрозу власному життю і здоров`ю потерпілі передали йому свої телефони, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши бабусі неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 5 000 грн.

Після цього, в сей же день, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , побачивши раніше невідомих йому неповнолітніх ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вирішив заволодіти їх майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілих, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, вчинене повторно, підійшов до ОСОБА_16 і ОСОБА_17 і погрожуючи ти, що у нього є пістолет наказав останнім вивертати кишені. В подальшому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 виникла штовханина, в ході якої потерпілий зрозумів, що у ОСОБА_6 відсутня зброя та почав кликати на допомогу. Намагаючись уникнути відповідальності обвинувачений з місця вчинення злочину втік, забравши з собою викрадені у ОСОБА_16 500 грн. Викраденим ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, завдавши матері потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_18 збитків на вище вказану суму.

Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року, призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання, належним чином не врахував, що він раніше неодноразово судимий за тяжкі корисливі злочини, на час ухвалення оскаржуваного вироку був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_6 , має не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Крім того, прокурор просить врахувати, що ОСОБА_6 , 20 липня 2020 року відбувши повністю покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року, скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення через нетривалий проміжок часу, а саме 20 грудня 2020 року, при цьому, на час скоєння злочину обвинувачений не працював та суспільно корисною працею не займався, завдану шкоду потерпілим не відшкодував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог закону, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене повторно.
Також, колегією суддів встановлено, що призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, останній раз засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, завдана шкода останнім не відшкодована, свою чину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв слідству.
Також, судом першої інстанції було визнано обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо неповнолітніх та рецидив злочинів.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 буде остаточне покарання у виді восьми років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що сукупність вище зазначених обставин вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає даним про особу обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скарги прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді восьми років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3