ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1365/22 Справа № 177/1083/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000369 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями), обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широчани Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 05.02.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.03.2020 року з Криворізької установи виконання покарань № 3;
- 07.07.2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2021 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту затримання, - 23.07.2020 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 28.07.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 2 роки;
- 29.07.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 2 роки. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 28.09.2020 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за вироками від 28.07.2020 року та 29.07.2020 року у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту затримання, - 26.08.2020 року.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020 року та вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року, які відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2020 року приведено у відповідність та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням тривалістю 2 роки, - ухвалено виконувати самостійно.
Запобіжний захід щодо кожного з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком суду законної сили.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
19.07.2020 року у невстановлений слідством час, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вступили в злочинну змову між собою щодо вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
В період часу з 20.00 год. по 23.10 год. цього ж дня, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, з прямим умислом на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, на автомобілі «таксі» марки «Деу», моделі «Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули у с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, після чого пішли до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізувати свій прямий умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через незачинені двері зайшли до приміщення вищевказаного будинку. В подальшому, перебуваючи в приміщенні буд. АДРЕСА_5 ОСОБА_8 з метою подолання опору зі сторони потерпілого ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яке виразилось в погрозі фізичної розправи над потерпілим і залякуванні останнього предметом зовні схожим на кухонний ніж, що останній сприймав як реальну загрозу його життю та здоров`ю, висунули потерпілому ОСОБА_11 вимогу щодо передачі їм грошових коштів у розмірі 10 000 грн.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не отримавши грошові кошти, продовжуючи реалізувати свій прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, погрожуючи предметом зовні схожим на ніж незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме: вертикальною фрезерною машинкою марки «Odwerk BOF 1010 E», вартістю 1 218,64 грн., електричним лобзиком марки «Фиолет», вартістю 1 014,30 грн., електро-шліфувальною машинкою марки «Титан», вартістю 672,19 грн., які знаходилися у гаражі ОСОБА_11 .
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2 905,13 грн.
В апеляційних скаргах (з доповненнями):
- обвинувачений ОСОБА_8 просить вказаний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
З винесеним рішенням не погоджується в повному обсязі.
Вважає, що потерпілий надавав неправдиві покази, жоден з понятих, які надавали покази в судовому засіданні, всі як один стверджували, що жоден з них не бачив кухонного ножа, що підтверджується аудіо - та відео - фіксацією судового засідання.
На його думку, покази потерпілого були надані суду з чужих слів, в яких він сам заплутався та не зміг дати їм пояснення в суді першої інстанції.
Вказує, що вирок в суді оголошували без його присутності.
- обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
З винесеним вироком не погоджується, оскільки судове провадження проводилось в односторонньому порядку, судом до уваги брались покази сторони обвинувачення.
Зазначає, що він визнає вину у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, а ОСОБА_8 , який поїхав з ним до його знайомого ОСОБА_11 , став учасником злочину, на скоєння якого у них не було змови.
Вважає, що потерпілий вводив слідство в оману та надав суду неправдиві покази.
Зазначає, що на ножі, яким ніби-то погрожували потерпілому, відсутні сліди відбитків пальців ОСОБА_8 , що підтверджується висновком експерта.
На його думку, висновок суду щодо вини обвинувачених зроблений лише на показах потерпілого та нічим більше не підтверджується.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить вказаний вирок скасувати. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати, у зв`язку з не доведенням, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення.
Вважає оскаржуваний вирок незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Посилається, що як вбачається із вироку суду дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 класифіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, саме через ніби-то погрозу застосування обвинуваченим ОСОБА_8 кухонного ножа для погроз потерпілому з метою заволодіти майном останнього. Однак потерпілий ОСОБА_11 під час судового розгляду справи був допитаний декілька разів і кожен раз надавав суперечливі пояснення, які не узгоджувались одні з другими, так і з поясненнями інших свідків та письмовими доказами, які були досліджені судом.
Захисник зазначає, що під час його першого допиту потерпілий вказував, що 19.07.2020 року знаходячись в нього дома обвинувачений ОСОБА_8 почав вимагати в нього 10 000 гривень, а потім обвинувачений ОСОБА_7 заспокоїв ОСОБА_8 і сказав щоб він дав йому ключі від гаражу. Потерпілий відчинив гараж, де зберігався його робочий інструмент, та дав їм сумку куди вони поклали інструмент. Потерпілий зробив це, як він вказав, що не знав, що було в голові обвинувачених і хотів щоб вони скоріше пішли. Однак під час наступних допитів потерпілий змінив свої пояснення та вказав, що обвинувачені прийшли до нього, і ОСОБА_8 взяв зі стола кухонний ніж, який належить потерпілому та використовувався в побутових цілях, і почав погрожувати йому ножем та вимагати 10 000 гривень. Після того як він повідомив, що в нього немає грошей обвинувачені забрали в нього електроінструменти. Коли обвинуваченні пішли, ОСОБА_8 кинув ніж на доріжку біля виходу з дому. Потерпілий, як він вказав, підібрав ніж за кінчик леза, щоб збереглись відбитки пальців обвинуваченого, упакував ніж в пакет та поклав на кухонний стіл. Під час допитів потерпілий надавав пояснення, які протирічать одне одному.
Вказує, що в судовому засіданні досліджувався письмовий доказ - протокол огляду місця події, в якому немає відомостей, що ніж, на який вказав потерпілий знаходився на столі в целофановому пакеті, як під час допиту зазначав потерпілий. Також це підтверджується і додатком до протоколу огляду місця події - фототаблицями, на яких є зображення ножа без пакету.
На думку захисника, є обґрунтовані сумніви довіряти показанням потерпілого ОСОБА_12 про те, що на нього обвинувачені скоїли напад та заволоділи його майном, погрожуючи його життю та здоров`ю застосуванням ножа.
Також захисник зазначає, що під час судових дебатів стороною захисту наводились вищевказані доводи, а у вироку суду позиція сторони захисту - захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_13 взагалі не зазначена. У вироку відсутній аналіз цих обставин та не наведені мотиви, з яких суд ці обставини заперечує.
Посилається, що суд перед тим як піти до нарадчої кімнати, повідомив, що оголошення вироку відбудеться для обвинувачених в режимі відеоконференції. Обвинувачені заперечували проти цього і просили доставити їх в судове засідання, коли судом буде оголошуватися вирок. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_7 : на початку судового засідання, оголошувався вирок, відеозв`язок обірвався та обвинуваченні фактично не були присутні в судовому засіданні під час оголошення вироку.
Вважає, що неналежне дослідження доказів, перешкодило суду повно та всебічно розглянути матеріали провадження і прийняти законне, вмотивоване, обґрунтоване та справедливе рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинувачених та захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, оцінив кожний доказ, досліджений у судовому засіданні по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків по справі та потерпілого, прийшов до обґрунтованого висновку, що винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доведена в повному обсязі, на підставі об`єктивно з`ясованих всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності та враховуючи спосіб вчинення злочину, та вірно кваліфікував їхні дії за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та захисника ОСОБА_9 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та невмотивованості оскаржуваного рішення, на думку колегії суддів є безпідставними та такими, що спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, як в деталях, так і в цілому.
Доводи апеляційних скарг про невинуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєному спростовані:
- показами потерпілого ОСОБА_11 , що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прийшовши до нього пізно ввечері 19.07.2020 року вживали спиртні напої. Після чого, ОСОБА_8 взяв зі столу ніж, підійшов до нього і висловивши погрозу нанесення удару ножем вимагав дати 10000 грн. Він відповів, що грошей не має, тоді ОСОБА_7 , який в цей час стояв у дверях його будинку, сказав що дід добрий ( ОСОБА_11 ), давай візьмемо інструмент. Потерпілий вказував, що в цей момент ОСОБА_8 стояв перед ним з ножем, був в стані сп`яніння. Він запитав чи щось їм винен, сказав що грошей не має, а інструмент йому потрібен для роботи, на що ОСОБА_7 відповів, що йому треба платити. Під погрозами, побоюючись за своє життя, він зрозумів, що треба віддати інструмент. Висловлені погрози він сприймав реально, злякався за своє життя та здоров`я. Він взяв ключі та пішов до гаражу, де зберігався інструмент. При цьому ОСОБА_7 йшов попереду, а ОСОБА_8 утримуючи при собі ніж, йшов позаду потерпілого та до гаражу не заходив. Заволодівши майном, вони зникли. Перед цим ніж ОСОБА_8 кинув на вулиці перед майстернею. Цей ніж він підняв та помістив до пакету.
Потерпілий також пояснив, що в момент нападу та після нього він був наляканий, зачинився всередині будинку та дочекався ранку, після чого пішов до племінниці та вони викликали поліцейських.
Потерпілий категорично заперечував обставини про які повідомляли обвинувачені, зокрема факт прохання приїхати до нього, вживання з ними алкоголю чи наркотичних засобів, прохання про надання грошей, вказував, що має заробіток виготовляючи меблі. Факт надання ОСОБА_7 йому 170 грн. заперечив, наполягав на тому, що саме ОСОБА_8 погрожуючи нанесенням йому удару в горло ножем, який до цього лежав на столі, висловив вимогу передати їм 10000 грн., а почувши про відсутність грошей нападники висловили вимогу віддати інструмент. Побоюючись за життя він віддав їм інструмент.
Також потерпілий суду пояснив, що при першому допиті в суді сказав неправду в частині нібито відсутності щодо нього погрози застосування насильства небезпечного для життя, оскільки отримував телефонні дзвінки, в тому числі від ОСОБА_7 , в яких його повчали, як він має говорити в суді, а саме що ножа не було. Побоюючись, в тому числі за свою племінницю та її малолітню доньку, які проживають поруч, він при першому допиті в суді не вказав про факт погрози застосування насильства, але на даний час вже не боїться, оскільки його рідні повернулися з зони ООС, він має з рідними захист.
Потерпілий зазначав, що саме послідуючі його покази є правдивими, факт погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, з демонстрацією ножа та можливістю його застосування, мав місце. Цивільний позов він не подавав, просив повернути викрадений інструмент.
Будь-яких підстав не довіряти поясненням потерпілого, колегія суддів не вбачає, оскільки вони в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів, наведених у вироку.
- показами свідка ОСОБА_14 , що рано вранці 20.07.2020 року до неї прийшов дядько ОСОБА_11 та повідомив, що його вночі «бомбонули», погрожуючи ножем спочатку вимагали 10000 грн., а потім сказали давай що є, та в результаті забрали з його гаражу інструмент. Зі слів дядька знає, що нападників було двоє, один з яких йшов попереду, а інший ззаду з ножем;
- показами свідка ОСОБА_15 , що працюючи таксистом в м. Кривий Ріг, він отримав замовлення від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відвезти їх до с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області. Останні були в стані сп`яніння. Він привіз їх до центру с. Новопілля. На прохання останніх він їх чекав, вони повернулися до машини через 30-40 хв., з господарською сумкою, якої в них раніше не було. Повернувшись до м. Кривий Ріг, він возив їх до ломбардів на Вечірньому та Ювілейному;
- показами свідка ОСОБА_16 , що працюючи в ТОП «Ломбард» він приймав інструмент у ОСОБА_7 якого упізнав в судовому засіданні. ОСОБА_7 надав йому паспорт, він встановив його особу та прийняв в останнього один інструмент з трьох принесених ОСОБА_7 , сплатив йому 400 грн. Інші два інструменти він не прийняв, оскільки вони були в неналежному стані.
Пояснення потерпілого та свідків є послідовними, узгоджуються між собою, а тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку.
Крім цього, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у фактично скоєному також підтверджена дослідженими письмовими доказами у справі:
- протоколом огляду від 20.07.2020 року, в ході якого було вилучено кухонний ніж;
- протоколом слідчого експерименту від 21.08.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , який детально показав та розповів про обставини скоєного розбійного нападу з допомогою ножа та заволодіння майном ОСОБА_8 з ОСОБА_7 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2020 року, проведеного в присутності понятих, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на особу ОСОБА_7 , як на особу, яка 19.07.2020 року приблизно о 23:00 год викрала його майно;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2020 року, проведеного в присутності понятих, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 19.07.2020 року приблизно о 23:00 год погрожувала йому насильством за допомогою кухонного ножа;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_17 , в присутності понятих, впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 20.07.2020 року приблизно о 01:14 год. принесла під заставу електролобзик та шліфувальну машинку;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2020 року, згідно яких свідок ОСОБА_15 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як осіб яких возив у таксі в період часу з 22:00 год 19.07.2020 року по 02:00 год 20.07.2020 року;
- довідкою ПТ «Ломбард «ТОП» Аксентьєв О.О. і компанія» № 48.7/3-2722 від 20.07.2020 року, згідно якої 20.07.2020 року з ОСОБА_7 було укладено фінансові договори, за яким він здав до ломбарду шліф машинку Титан ПЄШМ 43-125, електролобзик фіолент ПМЗ-600 Е; фрезер Odwerk BOF 1010 E, кожен із вказаних інструментів здано ним до ломбарду до 25.07.2020 року, за що отримано кошти відповідно 200 грн., 200 грн. та 400 грн.;
На переконання колегії суддів, вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, ретельно проаналізовані, та повністю доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушеня, та в повній мірі спростовують апеляційні доводи обвинувачених щодо відсутності в їх діях складу кримінальних правопорушення, за вчинення якого їх засуджено оскаржуваним вироком суду.
У колегії суддів немає сумніву щодо правильності висновків суду першої інстанції, що інкриміноване кримінальне правопорушення скоїли саме обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вина обвинувачених повністю доведена, а скоєне ними правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та захисника ОСОБА_9 , що обвинувачені засуджені на підставі сумнівних показів потерпілого та відсутності інших доказів по справі, колегія суддів оцінює критично, вважає їх суб`єктивними упередженими, що не мають належного обґрунтування і не відповідають дійсному змісту досліджених судом доказів, а мають на меті уникнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.
Суд першої інстанції оцінивши зібрані докази, як конкретно, так і в сукупності, надав їм вірну оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинувачених у скоєному.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційних скарг головною мірою випливають із власного суб`єктивного аналізу і переоцінки апелянтами окремих доказів, оцінка і тлумачення яких здійснюються тенденційно, вибірково, із спотворенням їх дійсного змісту та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
Всі свідчення потерпілого, свідків в суді першої інстанції надавалися під присягою, вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірені та оцінені у їх сукупності судом безпосередньо при розгляді даного кримінального провадження.
Колегія суддів перевірила і питання щодо обґрунтованості призначення покарання та погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.
При призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України були враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також відомості про осіб обвинувачених.
Зокрема те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі корисливі злочини, вказаний злочин вчинено ним менш як через чотири місяці з моменту звільнення його з місць позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини проти власності, офіційно не працевлаштований, одружений, має дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання кожного з обвинувачених суд обґрунтовано визнав рецидив злочинів.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відносно доводів апеляційних скарг, що вирок оголошувався в режимі відеоконференції та, що обвинувачені фактично не були присутні в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому провадженні або з інших поважних причин.
З метою забезпечення оперативності судового провадження у розумний строк та участі обвинувачених у судових засіданнях суд першої інстанції вважав за доцільним проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, у тому числі проголошення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, під час оголошення оскаржуваного рішення, а саме 04 березня 2022 року о 12 год. 40 хв. В суді першої інстанції зник інтернет, про що свідчить відповідний документ (т. 6 а.с. 75). Але суд продовжив оголошувати вирок, який після цього було вручено обвинуваченим.
Колегія суддів вважає, що відсутність обвинувачених в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченим реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому вказане не може бути підставою для скасування судового рішення.
Колегія суддів наголошує, що з технічних записів та журналів судових засідань вбачається, що судовий розгляд справи було проведено з належним дотриманням вимог КПК України, всі доводи обвинувачених та сторони захисту були перевірені, в тому числі і ті, які аналогічні в апеляційних скаргах. Тому доводи з цього приводу також є безпідставними.
Вирок за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування або зміни судового рішення, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим, законним та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями), обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4