Справа № 136/1616/20
Провадження №11-кп/801/325/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000219 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.12.2021, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого:
18 березня 2011 р. Липовецьким районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,
21 грудня 2018 р. Липовецьким районним судом Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох ) місяців арешту, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 186 КК України;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з дня обрання запобіжного заходу 23 жовтня 2020 року по день набрання вироком законної сили, як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з дня затримання, а саме з 07 жовтня 2020 року по день скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме 16 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 07 жовтня 2020 р. біля 14.00 год. (більш точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 знаходились на тимчасових заробітках на території біля кафе «Молодіжне», що в м. Липовець по вул. 40 річчя Перемоги 1, а саме рубали дрова. Під час роботи ОСОБА_7 помітив біля території центрального стадіону ОСОБА_11 та згадав, що напередодні він бачив його в центрі м. Липовець, як він отримав грошові кошти в місцевому відділенні «Укрпошти» за адресою вул. Василя Липківського, 26, м. Липовець, внаслідок чого, у них виник умисел на відкрите заволодінням грошовими коштами останнього.
В подальшому, ОСОБА_7 вступивши в змову із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виношуючи корисливий мотив, підійшли до ОСОБА_11 , який в цей час сидів на даху недіючої господарської споруди, де ОСОБА_7 тримаючи в лівій руці сокиру спершу висунув словесну вимогу в адресу ОСОБА_11 , аби він добровільно віддав всі наявні у нього грошові кошти та на підтвердження свого злочинного наміру замахнувся даною сокирою в адресу потерпілого. В подальшому ОСОБА_11 схопився рукою за сокиру, однак ОСОБА_7 з метою обернення чужого майна на свою користь та доведення злочину до кінця, із застосуванням насильства до потерпілого, яке не являлось небезпечним для життя та здоров`я в момент його заподіяння, наніс два удари кулаком по обличчю ОСОБА_11 наслідок чого останній впав, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді синця та садна на обличчі справа, які належать до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому діючи відкрито, в той час як ОСОБА_7 тримав ОСОБА_11 за руки, ОСОБА_8 став обшукувати кармани останнього де в верхній правій зовнішній кишені куртки виявив, та в супереч волі потерпілого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2 100,00 (дві тисячі сто гривень 00 коп.) грн.
Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2 100,00 (дві тисячі сто гривень 00 коп.) грн.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючими ознаками - грабіж, вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
07 жовтня 2020 р. біля 14.00 год. (більш точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 знаходились на тимчасових заробітках на території біля кафе «Молодіжне», що в м. Липовець по вул. 40 річчя Перемоги 1, а саме рубали дрова. Під час роботи ОСОБА_7 помітив біля території центрального стадіону ОСОБА_11 та згадав, що напередодні він бачив його в центрі міста Липовець, як він отримував грошові кошти в місцевому відділенні «Укрпошти» за адресою вул. Василя Липківського, 26, м. Липовець, внаслідок чого, у них виник умисел на відкрите заволодінням грошовими коштами останнього.
В подальшому, ОСОБА_7 вступивши в змову із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виношуючи корисливий мотив, підійшли до ОСОБА_11 , який в цей час сидів на даху недіючої господарської споруди, де ОСОБА_7 тримаючи в лівій руці сокиру спершу висунув словесну вимогу в адресу ОСОБА_11 , аби він добровільно віддав всі наявні у нього грошові кошти та на підтвердження свого злочинного наміру замахнувся даною сокирою в адресу потерпілого. В подальшому ОСОБА_11 схопився рукою за сокиру, однак ОСОБА_7 з метою обернення чужого майна на свою користь та доведення злочину до кінця, із застосуванням насильства до потерпілого, яке не являлось небезпечним для життя та здоров`я в момент його заподіяння, наніс два удари кулаком по обличчю ОСОБА_11 наслідок чого останній впав, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді синця та садна на обличчі справі, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Далі, діючи відкрито, в той час як ОСОБА_7 тримав ОСОБА_11 за руки, ОСОБА_8 став обшукувати кишені останнього де в верхній правій зовнішній кишені куртки виявив, та в супереч волі потерпілого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2 100,00 (дві тисячі сто гривень 00 коп.) грн.
Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили місце події, а викраденим розпорядившись на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2 100,00 (дві тисячі сто гривень 00 коп.) грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 за ст. 125 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті. Також, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України перерахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання перебування під вартою та під домашнім арештом, та враховуючи особу винного та інші обставини справи звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд не вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, не взяв до уваги, що ОСОБА_7 у потерпілого гроші не вимагав та не забирав, про наявність у ОСОБА_11 грошей він також не знав, та попередньої змови з ОСОБА_8 . ОСОБА_7 не мав, а тому його дії були кваліфіковані не вірно.
Також суд безпідставно за відсутності доказів врахував обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та призначив надто суворе покарання, не врахувавши період перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить врахувати, що на його думку не доведено попередньої змови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , саме ОСОБА_8 викрав гроші і підкинув їх ОСОБА_7 , тому ОСОБА_7 визнає лише нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначає, що не повно відкрито були всі докази, а саме не відкривалися відео, суд не дав належної оцінки показом свідків, а також суд безпідставно зазначив про вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, хоча цьому немає жодного доказу, а також не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не намагався переховуватися та готовий стати на захист Батьківщини, а тому максимальне покарання не є справедливим, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу і заперечує факт заволодіння грошима, обвинувачений ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_10 покладаються на розсуд суду при розгляді апеляції, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки про попередню змову обвинувачених свідчать їх узгоджені дії, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує обставин вчиненого злочину, стороні захисту було надано доступ до матеріалів кримінального провадження і відсутні докази того, що вони мали бажання знайомитися з відео, яке було разом з іншими доказами, оскільки ОСОБА_7 не визнав вину і не розкаявся, то немає підстав для пом`якшення покарання, ознайомившись з доводами апеляційної скарги і матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині призначення покарання.

Суд першої інстанції навів у вироку переконливі докази щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_8 і не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст. 125 КК України.

Про попередню змову обвинувачених свідчать показання ОСОБА_8 , який пояснював в суді, що ОСОБА_7 йому запропонував заволодіти коштами потерпілого, так як знав, що останній отримав кошти в міському відділенні «Укрпошти» і не встановлено фактів, які би свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_8 оговорює ОСОБА_7 .

Також пояснення свідка ОСОБА_12 свідчать про те, що ОСОБА_11 після викрадення грошей йшов за обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вимагав повернути йому кошти, а ОСОБА_7 відмовився, мотивуючи тим, що собаки ОСОБА_11 покусали його дітей.

Також свідок зверталася до обвинувачених повернути гроші.

Щодо показів свідка ОСОБА_13 то її покази лише свідчить про те, що вона не бачила ОСОБА_7 , але не спростовують того, що ОСОБА_7 міг бачити, що ОСОБА_11 отримав кошти.

Апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо недопустимості доказів з тих підстав, що вони не ознайомились з відео до протоколів слідчих експериментів.

Проте матеріали кримінального провадження свідчать про те, що всі матеріали були надані і не було заяв від сторони захисту про не відкриття даних матеріалів, і не було жодних заяв про бажання ознайомитися з відео, а тому немає підстав вважати, що стороні захисту не відкрито дані докази.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що в ході судового розгляду не здобуто жодного доказу, який би свідчив про те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 не був освідуваний на предмет вжиття алкоголю, а також про перебування у стані алкогольного сп`яніння не повідомив жодний свідок в даному кримінальному провадженні, а тому дана обставина має бути виключена з обвинувачення із-за недоведеності, в тому числі і як кваліфікуюча, що обтяжує покарання.

Зважуючи на дану обставину, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання, але не знаходить підстав для зарахування строку відбутого домашнього арешту, оскільки на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, таке зарахування не можливе.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.12.2021 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4