КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1198/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
07 липня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
- АТ «УкрексімБанк» (МФО 322313), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 .
- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 300711): № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .
Зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки та які вже знаходяться на вищезазначених банківських рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора повністю.
Арешт на грошові кошти ГС ОКУАСП повністю позбавляє її можливості здійснювати господарську діяльність, є незаконним та запровадженим за відсутності будь-яких правових підстав.
Згідно змісту оскаржуваної ухвали, слідча суддя погодилась із доводами прокурора, що грошові кошти, що містяться на банківських рахунках учасників злочинної схеми, набуті внаслідок незаконної діяльності та є доказом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна чи цивільного позову. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи та представники ПО «УЛАСП», ГС «УЛАСП», ПО «ОКУАСП», ГС «ОКУАСП», а також за участі ряду інших юридичних та фізичних осіб під виглядом укладання чотирьохсторонніх договорів «про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів авторських прав в публічних закладах» налагодили та підтримують протиправний механізм заволодіння грошовими коштами суб`єктів господарської діяльності.
Однак із ухвали не вбачається, що в кримінальному провадженні наявні потерпілі, яким завдано шкоду, чи заявлено цивільний позов. ГС ОКУАСП ніколи не набувала кошти внаслідок незаконної діяльності, адже незаконну діяльність вони ніколи не здійснювали.
Укладення договорів щодо надання дозволів на використання об`єктів авторського права та суміжних прав та збору за них винагороди є цілком правомірним та передбачено Законом України "Про ефективне управління майновими правами в сфері авторського права і (або) суміжних прав".
Апелянт звертає увагу на те, що правовласниками є не тільки автори, але й також виробники фонограм та виконавці (суб`єкти суміжних прав) та особи, які набули майнові права у відповідних суб`єктів авторського права і суміжних прав. Зазначене питання навіть не береться до уваги.
Організації колективного управління мають право утримувати кошти із зібраних доходів. Так відповідно до частин сьомої-десятої статті 21 Закону
України "Про ефективне управління майновими правами правовласників":
Організації колективного управління мають право утримувати із сум зібраного доходу від прав збір за управління. Утримані суми збору за управління не можуть перевищувати граничні розміри, встановлені цим Законом.
У разі якщо зібрана частка доходів від прав підлягає виплаті безпосередньо правовласнику, граничний розмір винагороди за управління не може перевищувати 20 відсотків суми, зібраної на користь правовласника.
У разі якщо розподілена частка доходів від прав виплачується організації колективного управління на підставі укладеного між організаціями договору, сукупний граничний розмір винагороди за управління всіх організацій колективного управління, які беруть участь у процесі збирання та виплати доходу від прав правовласнику, не може перевищувати 25 відсотків суми, зібраної на користь правовласника.
Крім утримання збору за управління, організація колективного управління в порядку, встановленому цим Законом та статутом організації, може здійснювати й інші відрахування із зібраного доходу від прав, але не більше 15 відсотків суми зібраного доходу.
Такі додаткові відрахування спрямовуються на формування спеціальних фондів організації колективного управління для надання соціальних, культурних, освітніх послуг своїм членам та іншим правовласникам або в інтересах творчої громадськості (здійснення інформаційно-просвітницьких заходів з метою підвищення обізнаності та поваги до інтелектуальної власності, необхідності її захисту тощо)".
Отримання коштів саме через ПО «УЛАСП» передбачено договорами з правовласниками.
Також апелянт звертає увагу на те, що правовласники отримують не 15-20 відсотків від зібраних коштів як стверджує прокуратура, а 75 відсотків як це передбачено договорами з ними, що підтверджується довідками про фактичні виплати винагороди (роялті) у 2021 році.
ГС «ОКУАСП» є приватною організацією і відповідно до Конституції України та Господарського кодексу України може вільно розпоряджатися грошовими коштами в межах встановлених правовласниками.
Зазначене повністю залишено поза увагою слідчої судді, не досліджувалось, які кошти утримувались, а які сплачувались. Внаслідок постановлення слідчою суддею оскаржуваного рішення співробітники ГС «ОКУАСП», ПО «ОКУАСП», ГС «УЛАСП» і ПО «УЛАСП» на невизначений час не зможуть отримувати заробітну плату; не зможуть сплачувати орендну плату та здійснювати операційні виплати, щоб хоч якось проводити свою господарську діяльність; позбавляються можливості здійснювати правовласникам виплати отриманих від користувачів коштів; позбавляються можливості вести власні судові процеси із захисту порушених авторського права і суміжних прав.
Крім того апелянт звертає увагу на те, що арешт майна, відповідно до положень КПК України, не може перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, майно якої арештовано. Так, у разі арешту банківських рахунків, корпоративних прав або будь-якого майна юридичної особи, що перешкоджає нормальному веденню бізнесу, є підстави перед судом апеляційної інстанції ставити питання про скасування арешту.
В договорах ГС «УЛАСП» та ГС «ОКУАСП» з правовласниками окремо обумовлювалось, що у випадку отримання винагороди за використання об`єктів прав згідно угод з Користувачами, що укладені за участі ПО «УЛАСП» будь-які додаткові комісії не утримуються окрім тих, які самі правовласники встановили в їх договорах з ГС «УЛАСП» і ГС «ОКУАСП».
Також апелянт підкреслює, що квартальні звіти з приводу діяльності ГС «УЛАСП» перед Наглядовою Радою ГС «УЛАСП» та що квартальні звіти ГС «ОКУАСП» перед Наглядовою Радою ГС «ОКУАСП» затверджувались відповідними членами наглядової ради без заперечень. Це ще раз свідчить, що жодних проблем із законністю збору, розподілу та виплати коштів у зазначених організацій не було.
В судове засідання представник Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» - адвокат ОСОБА_6 , не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення від останнього не надходило, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо поданої апеляційної скарги, яку він просив залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни, також повідомив, що в даному кримінальному провадженні обвинувальний акт направлений до суду, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В подальшому, після отримання грошових коштів на рахунки ПО «УЛАСП» розподіляються між іншими учасниками протиправного механізму під виглядом оплати Роялті, та які в свою чергу мають в подальшому бути перераховані авторам творів які відтворювались Користувачами.
Встановлено, що після надходження грошових коштів на рахунки ПО «УЛАСП», ГС «УЛАСП», ПО «ОКУАСП», ГС «ОКУСП» під виглядом оплати за отримання послуг, а саме: послуги по супроводженню, юридичні послуги, та ряд інших обготівковуються через підконтрольних фізичних та юридичних осіб. В свою чергу на користь авторів творів перераховують грошові кошти в загальній сумі близько 15-20 % від суми зібраних коштів.
Крім того, ОСОБА_8 , який є Головою ГС «Українська Ліга Авторських та Суміжних Прав» підбурював ОСОБА_9 , який є помічником Народного депутата України ОСОБА_10 , на надання неправомірної вигоди останньому, за неприйняття законопроекту №5572, яким пропонується внести зміни до ЗУ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права та суміжних прав», ініціатором якого є Народний депутат України ОСОБА_10 .
АТ «УкрексімБанк» (МФО 322313), у а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 .
АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 300711): № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .
АТ «УкрексімБанк» (МФО 322313), у а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 .
АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 300711): № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7
- АТ «УкрексімБанк» (МФО 322313), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 .
На обґрунтування вимог клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження, встановлено що грошові кошти, які знаходяться на вищезазначених рахунках, невстановленими слідством особами незаконно перераховуються на рахунки підприємств, організацій, фізичних осіб, з метою прикриття незаконної діяльності, з метою їх подальшого обготівкування з безготівкових в готівку, та в подальшому здійснюють їх легалізацію, тому органи досудового слідства мають право та зобов`язані накласти арешт на майно зазначених юридичних осіб, з метою припинення подальшого продовження кримінально-протиправної діяльності.
Кошти, що знаходяться на рахунках зазначених юридичних осіб, набуті кримінально-протиправним шляхом та фактично використовуються на власний розсуд невстановленими слідством особами, які створювали (придбали) вказані юридичні особи.
- АТ «УкрексімБанк» (МФО 322313), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 .
- АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 300711): № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .
Зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки та які вже знаходяться на вищезазначеному банківському рахунку за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просила накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказані грошові кошти можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, використані, перетворені, пересунуті, передані.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд клопотання прокурора відбувся без повідомлення та участі представників Громадської Спілки «Організація Колективного Управління Авторськими та Суміжними Правами», не можуть бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді з огляду на положення ст. 172 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.
Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
З урахуванням наведеного, посилання апелянта на відсутність у кримінальному провадженні об`єктивних даних щодо встановлення факту незаконного набуття Громадською Спілкою «Організація Колективного Управління Авторськими та Суміжними Правами» коштів, є передчасними.
Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.
Доводи апелянта про те, що накладений арешт повністю позбавляє Громадську Спілку «Організація Колективного Управління Авторськими та Суміжними Правами» можливості здійснювати господарську діяльність, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
Твердження апелянта про те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні дані про наявність у даному кримінальному провадженні потерпілих, яким завдано шкоду, та цивільного позову, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт на майно у даному судовому провадженні накладено саме з метою збереження речових доказів, яка є самостійною підставою для арешту майна згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4