Справа №139/127/18
Провадження №1-кп/127/781/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою та частиною третьою статті 345 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою та частиною третьою статті 345 Кримінального кодексу України (далі КК).

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу. Клопотання мотивоване тим, що 24.02.2022 по всій території України оголошений воєнний стан. ОСОБА_5 є стрільцем відділення 1 взводу 1 роти почесної варти батальйону почесної варти окремого полку Президента України та, відповідно, зарахований до оперативного резерву першої черги військової частини на особовий період. Обвинувачений має намір допомогти обороні держави, мобілізувавшись до лав її Збройних Сил.

Прокурор проти задоволення заявлених клопотань не заперечувала.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника і просив заявлене ним клопотання задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріли справи, суд дійшов до такого висновку.

23.04.2020 набрав чинності Закон України від 13.04.2020 № 558-IX «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 558-IX).

Зазначеним Законом № 558-IX пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) викладено у новій редакції та встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Абзацам шостим пункту 1 Закону № 558-IX регламентовано, що у разі неможливості у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (далі Постанова № 211), відповідно до пункту 1 якої з 12 березня до 3 квітня 2020 встановлений на усій території України карантин, дія якого неодноразово продовжена. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» умови встановленого карантину змінені й на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1336 від 15.12.2021 дія карантину на території України продовжена до 31.03.2022.

Відповідно до частини першої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною другою статті 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок розгляду клопотання, вимоги щодо його форми і змісту, а також щодо порядку звернення з відповідним клопотанням регламентовані статтею 201 глави 18 КПК.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 201 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Отже, зважаючи на ту обставину, що клопотання захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу надійшло до суду 14.03.2022, зважаючи на неможливість зібрання суду в повному складі, за наявності необхідності виконання приписів частини четвертої статті 201 та частини другої статті 331 КПК, суд вважає за можливе розглянути клопотання захисника обвинуваченого про зміну застосованого до нього запобіжного заходу суддею-доповідачем.

Суд вище вже зауважив, що порядок розгляду клопотання, вимоги щодо його форми і змісту, а також щодо порядку звернення з відповідним клопотанням регламентовані статтею 201 глави 18 КПК.

Відповідно до частини першої статті 201 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому частиною другою статті 201 КПК визначено, що копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

А зі змісту пункту 3 частини третьої статті 210 КПК випливає, що до клопотання мають бути додані, зокрема, підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

З наданих суду матеріалів клопотання випливає, що вимоги частини другої та пункту 3 частини третьої статті 201 КПК щодо вручення прокурору копії клопотання з додатками до нього не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання захисником не дотримані. Разом з тим, приписи глави 18 та статті 331 КПК не містять застережень щодо неможливості розгляду клопотання захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу в разі недотримання вимог кримінально-процесуального закону щодо вручення його копії з додатками прокурору. Натомість частина п`ята статті 201 КПК містить застереження, згідно з яким слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Крім того, статтею 350 КПК регламентовано, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.
Прокурор в судовому засіданні не наполягала на відкладенні розгляду клопотання захисника обвинувачення з метою виконання вимог частини другої та пункту 3 частини третьої статті 201 КПК, тому суд вважає за необхідне вирішити клопотання сторони захисту суті й надати доводам сторін кримінального провадження відповідну правову оцінку.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Згідно з положеннями частиною першою статті 183 КПК взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»). Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 48, справа «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказів не завершені, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Також суд приймає до уваги, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (п. 63, справа «Тодоров проти України»).

Відповідно до вимог статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду умисних насильницьких злочинів, у тому числі й особливо тяжкого злочину. Суд враховує, що на даний час судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не завершене, зокрема не допитані усі свідки у кримінальному провадженні. Під час допиту свідків сторони обвинувачення частина з них повідомляла суду, що після первинного побиття потерпілого обвинувачений висловлював погрози доведення свого умислу щодо його подальшого побиття до кінця, однак був затриманий працівниками поліції. Наведені обставини свідчать про наявність ризиків вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на зазначених осіб, переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи доводи захисника в частині того, що ОСОБА_5 бажає захищати державу, вступивши до лав її Збройних Сил, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З наданих захисником обвинуваченого до клопотання копій документів випливає, що ОСОБА_5 проходив військову службу за призовом по мобілізації з 17.07.2015 на посаді стрільця 1 відділення 1 взводу 1 роти почесної варти батальйону почесної варти окремого полку Президента України. Згідно з наданою суду копією військового квитка ОСОБА_5 приймав участь в Антитерористичній операції з 18.11.2015 по 12.05.2016 та 13.05.2016 по 11.10.2016. Також з відміток, що містяться у наданій суду копії військового квитка ОСОБА_5 , випливає що останньому виданий мобприпис 21.10.2016 і він прийнятий на облік Мурованокуриловецьким РВК 21.10.2016. З відміток у копії військового квитка випливає, що ОСОБА_5 зарахований до оперативного резерву першої черги на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.05.2016 та наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 11.10.2016.

Захисник обвинуваченого до зазначеного вище клопотання також надав копію посвідчення учасника бойових дій, виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого, суд враховує, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 64/2022 від 24.02.2022.

З наданих захисником обвинуваченого копій службових характеристик випливає, що ОСОБА_5 за час перебування в зоні проведення антитерористичної операції проявив себе як мужній, патріотичний захисник державного суверенітету та територіальної цілісності України. За результатами проходження служби зроблений висновок, що ОСОБА_5 гідний до зарахування до резерву першої черги, а також гідний для проходження служби в МВС, СБУ, УДО та інших силових структурах.

Суд вже вище зауважив, що 24.02.2022 в Україні введений військовий стан.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 оголошене проведення загальної мобілізації.

В подальшому 15.03.2022 Верховна Рада України ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Згідно з цим указом воєнний стан в України продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

До суду через відділ прийому надійшло клопотання від ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу з утримання під вартою на особисте зобов`язання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 має бойовий досвід і його допомога у військовий час є необхідною.

Отже, зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне клопотання захисника обвинуваченого та уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 задовольнити та змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід з утримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вирішуючи питання щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК, суд враховує, що у клопотанні з Вінницького об`єднаного міського комісаріату ставиться питання про надання ОСОБА_5 дозволу відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає з метою можливості виконання останнім покладених на нього бойових завдань. Саме тому суд вважає за доцільне з метою забезпечення кримінального провадження, попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на свідків кримінального провадження, а також виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені пунктами 1, 3, 4 частини п`ятої статті 194 КПК.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Змінити застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини п`ятої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі зобов`язання: прибувати на виклики до суду за першою ж вимогою на визначений час; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватись від спілкування зі свідками кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно з моменту отримання належним чином завіреної копії судового рішення.

Строк дії ухвали в частині покладених на ОСОБА_5 обов`язків складає 60 днів, з 17 березня 2022 року до 23.59 години 15 травня 2022 року.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: