УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року

м. Київ
справа № 675/1600/21
провадження № 51-1601ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року,
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений порушує питання

про перевірку постановлених щодо нього судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог

із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції,

а також її думка з приводу участі у касаційному розгляді.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судового рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, засуджений вказаних вимог процесуального закону не дотримався.
Як убачається із вступної частини касаційної скарги, засуджений вказує

на оскарження ним, у тому числі вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2021 року, однак вказаним судом, як видно

з доданих копій судових рішень, 01 грудня 2021 року було постановлено ухвалу

про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Крім того, у мотивувальній частині касаційної скарги засуджений посилається на незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду, ухваленого щодо нього, і просить

про зміну вказаного судового рішення. Натомість у прохальній частині скарги засуджений формулює свої вимоги про скасування ухвал місцевого та апеляційного судів, постановлених за результатами розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, чим допустив суперечності. Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки

у касаційному порядку.
Також слід зазначити, що у разі, якщо особа бажає оскаржити різні судові рішення, постановлені в різному порядку, вона вправі подати касаційну скаргу на кожне

із них окремо із наведенням відповідного обґрунтування щодо їх незаконності чи необґрунтованості.
При цьому засудженому слід звернути увагу на визначений ст. 424 КПК України перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, та встановлений у ст. 426 цього ж Кодексу строк на їх касаційне оскарження.
Окрім зазначеного, засуджений у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій

при постановленні оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.
Крім того, як убачається зі змісту скарги, засуджений в обґрунтування незаконності постановлених щодо нього судових рішень наводить доводи, у тому числі з посиланням на положення ст. 459 КПК України. Однак, зазначена стаття розміщена у главі 32 КПК України, яка визначає порядок провадження

за нововиявленими та виключними обставинами за поданою заявою,

а не касаційною скаргою, що залишилось поза увагою засудженого.
Окрім вказаного, засуджений, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, вимоги засудженого ОСОБА_4 про скасування ухвал Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2021 року

та Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року, а також

про перегляд вироку згідно ст. 414 КПК України є суперечливими та

не узгоджуються з положеннями ст. 436 цього Кодексу, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху

і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3