Провадження № 1-кп/761/1945/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011040 від 10.10.2014, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою від 18 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком дії до 16 січня 2022 року включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого, у зв`язку із неможливістю закінчити розгляд кримінального провадження до спливу вказаного строку, поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою відповідно до ст.331 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні оголосила клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, вважаючи, що продовжують існувати ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, обумовлюючи тим, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, крім того, просив суд врахувати, що мати обвинуваченого має проблеми зі здоров`ям і потребує на допомогу, надав відповідні документи на обґрунтування своєї позиції.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію захисника. Стверджував, що переховуватись не мав наміру, до поліції прийшов сам, має постійне місце проживання та родину, має допомагати хворій матері.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, за змістом ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1, ч 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому в частині четвертій ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, як вбачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, ухвалою від 18 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком дії до 16 січня 2022 року включно.

Такий запобіжний захід був застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_2 з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, суд, не вирішуючи питання по суті наперед, на даній стадії процесу, знаходить обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про причетність ОСОБА_2 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому суд вважає, що прокурором не доведено того, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Так само судом надано аналіз доводам захисника ОСОБА_5 , наведених ним у судовому засіданні, та які підтримані обвинуваченим.

Так, захисником надано довідку, видану старостою села Мар`янівка ОСОБА_7 , зі змісту якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , хоча й не прописаний в даному селі, однак постійно там проживав разом зі своєю матір`ю, крім того староста зазначає, що скарг від сусідів або інших мешканців села щодо ОСОБА_2 не надходило.

Крім того, захисником було надано документи на підтвердження доводів щодо наявності у матері обвинуваченого вад зі здоров`ям, що зумовлює потребу останньої в отриманні допомоги з боку ОСОБА_2 .

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сталі соціальні зв`язки, а також заявлені ризики, що приймались до уваги під час обрання запобіжного заходу, які на думку суду, на даний час значно зменшились та втратили свою значущість, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме, що на початку слідства ризики можуть враховуватись судом при обранні найсуворішого запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувалось досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачає своє значення («Летельє проти Франції» рішення від 26 червня 1991 року, «І.А. проти Франції» рішення від 23 вересня 1998 року), суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку суду, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 такі обов`язки, а саме: не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Змінити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних обов?язків, визначити до 12 березня 2022 року включно.

Виконання ухвали покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 18 січня 2022 року о 10 год. 35 хв.

Суддя: ОСОБА_1