КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05.07.2022 задоволено частково клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0001322 від 29.06.2022 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
Заборонено підозрюваній ОСОБА_7 залишати постійне місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, суду, крім розумного часу, необхідного для прибуття до вказаних осіб, установ і часу перебування у них.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, паспорти для виїзду за

_____________________________________________________________________________________
Справа №754/5084/22 Слідчий суддя ОСОБА_9
Апеляційне провадження № 11-сс/824/2842/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначено на два місяці, тобто до 05.09.2022 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Деснянської окружної прокуратури м. КиєваОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у кримінальному провадженні № 0001322 від 29.06.2022 в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.09.2022 включно.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не дотримано положення ст. 94, 178, 370 КПК України та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Слідчий суддя дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, прийнявши до уваги інформацію, надану усно в судовому засіданні стороною захисту про те, що підозрювана одружена, у зв`язку з чим безпідставно зроблено висновок про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зав`язків. При цьому, відповідних доказів суду не було надано.
На переконання апелянта, зазначений висновок про наявність міцних соціальних зав`язків у підозрюваної, обумовлений одруженням, не відповідає встановленим анкетним даним під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначених у вступній частині оскаржуваної ухвали.
Крім того, висновок суду про те, що підозрювана бажає співпрацювати з органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження відносно неї, є таким, що не відповідає наданим стороною обвинувачення письмових доказів до клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної. Зокрема, до зазначеного клопотання долучено копію протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_7 , в якому зафіксовано небажання останньої давати показання слідчому, на підставі ст. 63 Конституції України.
Крім того, в ухвалі слідчого судді не наведено мотивів та обґрунтування прийнятого рішення, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України. Не зазначено, які саме обставини про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів не доведено прокурором, або те, які наявні обставини та докази сторони захисту спростовують вказане твердження прокурора.
Сторона обвинувачення вважає, що саме тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 в достатній мірі забезпечить засади кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а також належну процесуальну поведінку підозрюваної.
До підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, проте будь-яких осіб які могли б гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, в його оточенні не має.
Також, до підозрюваної ОСОБА_7 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який в даному випадку створить всі передумови для перешкоджання розумних строків подальшого судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з наявністю ризиків переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду.
На переконання прокурора, у сукупності вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку діяння, його корисливий мотив, та підвищену суспільну небезпеку особи підозрюваної, якій загрожує покарання у разі визнання її винною від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про неможливість застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів.
19.07.2022 від захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він посилався на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваної ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001322, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у травні 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту психотропної речовини «амфетамін» на території Деснянського району міста Києва.
З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_7 , 27.06.2022, через мережу «Інтернет», замовила у невстановленої органом досудового розслідування особи з метою її збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено законом - «амфетамін», після чого 29.06.2022, отримавши посилку у відділенні «Нової пошти» за адресою: вул. Мілютенка, 11-А в м. Києві, в якій знаходилась психотропна речовина «амфетамін», ОСОБА_7 почала її незаконно зберігати у своїй сумці, яка була при ній.
В подальшому, 29.06.2022, в період часу з 19:52 год. до 20:59 год., в ході проведення огляду місця події працівниками поліції за адресою: вул. Братиславська, 36/2 в м. Києві, в сумці, яка була при ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено зіп-пакет з психотропною речовиною «амфетамін», загальною масою 30,137 г., що є особливо великим розміром, яку ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала при собі, з метою збуту.

Як убачається із доданих до клопотання матеріалів, згідно даних протоколу затримання від 29.06.2022, цього ж дня ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02.07.2022 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, в особливо великих розмірах, з метою збуту, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.
05.07.2022 слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05.07.2022 задоволено частковоклопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0001322 від 29.06.2022 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, із забороною підозрюваній ОСОБА_7 залишати постійне місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, суду, крім розумного часу, необхідного для прибуття до вказаних осіб, установ і часу перебування у них, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 05.09.2022 включно.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінальне правопорушення.
Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваної та конкретних обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.
З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має місце реєстрації та постійне місце проживання в місті Києві, працює, беручи до уваги її вік, міцність соціальних зв`язків, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваної, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.
Сама лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Посилання прокурора на те, що слідчий суддя взяв до уваги інформацію, надану усно в судовому засіданні стороною захисту про те, що підозрювана одружена, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зав`язків, спростовується даними оскаржуваної ухвали, в якій зазначено, що ОСОБА_7 є незаміжньою.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, при обгрунтуванні висновку щодо наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, ухвала слідчого судді не містить посилання на сімейний стан підозрюваної.
Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України, а тому доводи прокурора цій частині є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3