Справа № 683/1311/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, призваного на військову службу за контрактом, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , сапера інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 11, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, без поважних причин, з 20 травня 2021 року по 24 вересня 2021 року не з`явився вчасно на військову службу до розташування лікувального закладу - госпіталю військової частини НОМЕР_2 , який знаходиться у АДРЕСА_3 , тобто до моменту добровільного з`явлення до правоохоронного органу, обов`язків військової служби не виконував, проводив службовий час на власний розсуд, тим самим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнав у повному обсязі та пояснив, що проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та приймав участь в операції об`єднаних сил в Донецькій та Луганській областях. У квітні 2021 року його госпіталізували до медичного закладу в м. Привольє, після чого перевели на стаціонарне лікування до військово-медичного клінічного центру у м. Харків, де він перебував до 07 травня 2021 року. Після закінчення лікування його направили на реабілітаційне лікування до госпіталю військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , куди він мав прибути 10 травня 2021 року. Проте, до вказаного медичного закладу він не з`явився і знаходився за місцем свого проживання у м. Старокостянтинів до 24 вересня 2021 року, після чого добровільно з`явився до правоохоронних органів із зізнанням. Вказує, що щиро жалкує про свою поведінку та на даний час бажає продовжити військову службу.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем, крім строкової служби.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також матір, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, за місцем проходження служби характеризується негативно, однак на протязі останнього року до адміністративної відповідальності не притягувався, брав участь в операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, бажає надалі проходити військову службу в умовах воєнного стану, що підтвердив у судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються конкретні обставини справи, а також особа обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність трьох обставин, які таке покарання пом`якшують, відсутність тяжких наслідків, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який після вчиненого щиро розкаявся та добровільно з`явився із зізнанням, що, на думку суду, вказує на повне усвідомлення ним вчиненого.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.407 КК України.

Однак, дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд дійшов переконання, що ОСОБА_4 не є тією суспільно-небезпечною особою, яку слід ізолювати від суспільства, а тому підстав для призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі суд не вбачає, та вважає, що його виправлення можливе без відбування основного покарання із звільненням його від нього з випробуванням та з покладанням на нього відповідно до вимог ст.76 КК України певних обов`язків.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: