В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 15 червня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
З`ясовано, що солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 15.06.2022 біля 08.00 год., перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, без поважних причин та без законних на те підстав, відкрито відмовився виконати наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_1 № 102 від 15.06.2022, публічно, перед особовим складом військової частини НОМЕР_1 , продемонструвавши майору ОСОБА_6 те, що не виконуватиме такий наказ та у подальшому протягом 15.06.2022 року умисно не вибув до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме до населеного пункту АДРЕСА_4 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, тобто непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для висунення ОСОБА_4 обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В підготовче судове засідання було подано угоду про визнання винуватості, укладену 06 вересня 2022 року між ОСОБА_4 та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, а саме у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 15.06.2022 біля 08.00 год., перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, без поважних причин та без законних на те підстав, відкрито відмовився виконати наказ начальника командира військової частини НОМЕР_1 № 102 від 15.06.2022, публічно, перед особовим складом військової частини НОМЕР_1 , продемонструвавши майору ОСОБА_6 те, що не виконуватиме такий наказ, та у подальшому протягом 15.06.2022 року умисно не вибув до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме до населеного пункту АДРЕСА_4 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання (двох і більше) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; з урахуванням особи обвинуваченого, раніше не судимого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, у подальшому виявив бажання проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, враховуючи співпрацю обвинуваченого ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, з урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 60, 65, 66, 69 КК України сторона обвинувачення, узгодили з обвинуваченим покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

На підставі ст.ст. 60, 69 КК України, сторони кримінального провадження при призначенні покарання просять суд перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, й призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 Кримінального кодексу України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.09.2022 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 402 КК України, а саме: непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст.474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про визнання винуватості від 06.09.2022 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діяння за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України - є тяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.09.2022 вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин, суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 06.09.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід залишити без змін.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Угоду про визнання винуватості від 06 вересня 2022 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, із застосуванням норм ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання у виді арешту обчислювати ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили, а саме: з 20 год. 25 хв. 15 червня 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1