Справа № 183/4068/22
№ 1-кп/183/1092/22

У Х В А Л А
07 вересня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409, ч.4 ст.402 КК України.
02 червня 2022 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 21.07.2022 року було продовжено слідчим суддею.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені п.1,п.3,п.5 ч. 1. ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування, існують і на цей час, у зв`язку з чим на її думку застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для їх запобігання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, посилаючись на те, що на його думку ризики не доведеними,обвинувачений не має наміру тиснути на свідків та переховуватися від суду, а тому просив відмовити в його задоволенні, оскільки його підзахисний має дружину, з якою перебувають в цивільному шлюбі, від якого має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також йому необхідне кваліфіковане лікування, яке в умовах ІТТ не можливо отримати, а тому просив змінити обраний запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, доповниши, що він також має на утриманні матір, яка на даний потребує лікування.
Прокурор заперечувала проти заявленого клопотання про зміну запобіжного заходу, наполягаючи на задоволенні свого клопотання.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409, ч.4 ст.402 КК України, встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 22.09.2022 року.
Разом з тим, у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини".
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання обвинуваченого під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
При цьому суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу обвинуваченого та характер висунутого проти нього обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує, у їх взаємозв`язку з можливими вказаними ризиками, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Так, Європейський суд з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризику переховування».
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд приходить до висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення вказаних ризиків, встановлених щодо ОСОБА_3 , під час обрання запобіжного заходу, який не зменшився і себе не вичерпав у менш обтяжливий спосіб, оскільки на даний час судове провадження лише розпочато і не може бути завершене до спливу цього строку з об`єктивних причин, а тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінується ОСОБА_3 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 260 000 грн. і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі стороною захисту не доведено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 04 листопада 2022 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб,що становить 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.
У разі внесення застави, у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_3 , на період дії цього запобіжного заходу процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
- прибувати за викликом прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому провадженні.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на не пов`язани й з триманням під вартою - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1