Справа № 204/6708/22
Провадження № 1-кс/204/1533/22
У Х В А Л А
02 вересня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
В обґрунтування клопотання зазначено, що на території Дніпропетровської області посадові та службові особи КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», шляхом зловживання службовим становищем здійснюють привласнення коштів наданих з Державного бюджету на фінансування окремих соціальних послуг за програмами обслуговування населення, у особливо великих розмірах. Фактично діяльність КП «ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР» та КП «КПТД» ДОР» контролюється генеральним директором ОСОБА_5 , яка призначена після об`єднання цих закладів у Регіональний фтизіопульмонологічний центр (не є офіційною назвою) та очолила його діяльність. На даний час встановлено факти причетності до злочинної діяльності наступних осіб: організатор - ОСОБА_5 , пособник - ОСОБА_6 , пособник- ОСОБА_7 , пособник - ОСОБА_8 , виконавець - ОСОБА_9 , виконавець - ОСОБА_10 , виконавець - ОСОБА_11 , виконавець - ОСОБА_12 , пособник - ОСОБА_13 , виконавець - ОСОБА_14 , пособник - ОСОБА_15 , виконавець - ОСОБА_16 , виконавець - ОСОБА_17 , виконавець - ОСОБА_18 , виконавець - ОСОБА_19 , виконавець - ОСОБА_20 , виконавець ОСОБА_21 , пособник - ОСОБА_22 . 31.08.2022 у період часу з 07:05 години до 08:32 години на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 23.08.2022 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , під час обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung із сім-карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , два аркуші паперу із чорновими записами та два флеш накопичувачі, які поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR1596577; грошові кошти: 16 купюр номіналом по 1000 гривень, 17 купюр номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 61 купюра номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 50 доларів США, 8 купюр номіналом 100 євро, 30 купюр номіналом 50 євро, які поміщено до спеціального пакету НПУ № WAR1596578. Вказані речі, документи та майно постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 31.08.2022 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, так є підстави вважати, що вищезазначене майно має доказове значення для досудового розслідування, а також вилучені грошові кошти у ОСОБА_6 здобуті злочинним шляхом. У зв`язку з вищевикладеним, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, в порядку п.3 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням.
В судове засідання слідчий не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, які в ньому зазначені.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.172 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, його представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя робить висновок, про можливість розглянути клопотання у судовому засіданні без виклику власника майна, для уникнення в подальшому унеможливлення виконання завдань кримінального провадження.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливій конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності посадових та службових осіб КП «КПТД» ДОР» до вчинення кримінального правопорушення, яке їм інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя керується тим, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.
Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Також слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у права підозрюваного.
Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, визначеним у клопотанні слідчим, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч.5 ст.173 КПК України).
Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно може призвести до їх можливого пошкодження, псування, знищення, передачі, відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, та таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, тому клопотання підлягає задоволенню.
У випадку, якщо в подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст.174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст.110,170-173,309,372,376 КПК України, -
Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування на речі, документи та майно, які було вилучено під час обшуку 31.08.2022 року в період часу з 07:05 години до 08:32 години за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон Samsung із сім-карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , два аркуші паперу із чорновими записами та два флеш накопичувачі, які поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR1596577;
- грошові кошти: 16 купюр номіналом по 1000 гривень, 17 купюр номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 61 купюра номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 50 доларів США, 8 купюр номіналом 100 євро, 30 купюр номіналом 50 євро, які поміщено до спеціального пакету НПУ № WAR1596578.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1