Справа № 298/1300/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/397/21, за апеляційною прокурорки ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області відносно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого,

про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі.

В ухвалі вказується на те, що провідний інспектор Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до суду з поданням про скасування іспитового терміну та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі. У поданні міститься посилання на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, й із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У поданні також вказується на те, що 23.12.2019 ОСОБА_7 письмово ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також наслідками їх порушення. Однак за час перебування на обліку ОСОБА_7 чотири рази без поважних причин не з`явився на реєстрацію до Великоберезнянського РС
філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області. Оскільки за час перебування на обліку засуджений систематично не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому провідний інспектор просить подання задовольнити.

Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що законних підстав для задоволення подання органу пробації відносно засудженого ОСОБА_7 немає. Так, дослідивши особову справу засудженого, суд встановив, що ОСОБА_7 03 червня 2020 року, 01 липня 2020 року, 05 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року дійсно не з`являвся до органу пробації у смт Великий Березний, чим порушив покладені на нього обов`язки, передбачені вироком суду щодо необхідності періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Згідно з матеріалами особової справи та матеріалів клопотання, ОСОБА_7 упродовж відбування іспитового строку за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2019 року притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. При цьому, суд взявши до уваги, що на час розгляду подання уже закінчився іспитовий термін, встановлений вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2019 року, враховуючи принципи верховенства права, законність, повагу до людської гідності та гуманність, які закріплені у ст. 7 КПК України, не знайшов підстав для задоволення подання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню. Зазначає, що у відповідності до закону, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які було покладено на нього судом. На думку прокурора, закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме виконанням покладених на нього обов`язків та не вчиненням нового злочину. Звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 систематично, без поважних причин, порушував встановлені судом обов`язки, що підтверджується матеріалами особової справи. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного Перечинським районним судом від 24.10.2019 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судове провадження розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_7 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження також убачається, що ОСОБА_7 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином і заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин його неявки від нього не надходило.
Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали визнаються обґрунтованими з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Статтею 164 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".
Частинами 1-4 ст. 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 5 ст. 539 КПК України передбачено, що під час вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального та кримінального виконавчого законів судом першої інстанції не були дотримані.
Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у підтвердження висновку про відмову в задоволенні подання суд першої інстанції послався на те, що на час розгляду подання органа пробації уже закінчився іспитовий термін, встановлений ОСОБА_7 вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2019 року.
При цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали також убачається, що суд першої інстанції визнав доведеними та підтвердженими факти неявок ОСОБА_7 до органу пробації 03.06.2020, 01.07.2020, 05.08.2020, 02.09.2020 без поважних причин, а також факти притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності 19.03.2020 за ч. 3 ст. 109 КУпАП, 15.06.2020 за ч. 1 ст. 127 КУпАП, 24.06.2020 за ч. 1 ст. 178 КУпАП.
Проте, приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання органу пробації з наведених в ухвалі підстав (закінчення на момент розгляду подання визначеного ОСОБА_7 іспитового строку), суд першої інстанції не взяв до уваги те, що факти неявок ОСОБА_7 до органу пробації без поважних причин та притягнення його до адміністративної відповідальності мали місце у період дії встановленого ОСОБА_7 іспитового строку.
Разом із тим, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що подання органу пробації надійшло до суду до закінчення визначеного ОСОБА_7 іспитового строку й у зв`язку з неявками до суду на розгляд подання щодо засудженого застосовувався привід (а. с. 30-31) і він оголошувався у розшук, а провадження у справі зупинялось (а. с. 23-24, 38-39).
Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання у зв`язку з закінченням встановленого йому іспитового строку.
Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції не дав будь-якої оцінки поясненням засудженого ОСОБА_7 як щодо його неявок до органу пробації, так і щодо фактів притягнення до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд також зазначає, що судом першої інстанції не дана належна оцінка доводам подання про те, що вказані вище порушення засудженим ОСОБА_7 порядку та умов відбування покарання не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення. В ухвалі суду також не вказується на підставі чого суд дійшов суджень про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення і може бути звільнений від відбування призначеного покарання.
Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні подання про скасування ОСОБА_7 іспитового строку, при цьому належним чином не вмотивувавши своє рішення. Вказане свідчить про невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, необґрунтованість та невмотивованість викладених у судовому рішенні висновків, неповноту при дослідженні приєднаних до подання матеріалів та про істотне порушення вимог КПК України.
Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду подання, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути подання інспектора, а також прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду подання у суді першої інстанції, а тому, доводи апеляційної скарги про постановлення апеляційним судом ухвали, якою задовольнити подання органу пробації та скасувати ОСОБА_7 іспитовий строку з направленням для відбування призначеного покарання, апеляційний суд відхиляє.
Тому, під час нового судового розгляду подання суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, повно й всебічно розглянути приєднані до подання матеріали й прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог КПК України.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду подання в суді першої інстанції, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурорки ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області відносно засудженого ОСОБА_7 , про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі, - скасувати, призначивши новий розгляд подання у суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: