ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1499/22 Справа № 177/1338/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000629, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_8
в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_5
особи, стосовно якої вирішується
питання про застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_6
свідка ОСОБА_10
лікаря ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
За ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а саме до Дніпровської філії Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги Державна установа Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України, розташованої за адресою: м. Дніпро вул. Надії Алексєєнко, буд. 84, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25 червня 2022 року, включно.
Судом було враховано збереження та не зменшення ризиків визначених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу ОСОБА_6 , його стан здоров`я, визначений на підставі висновку експерта СПЕ № 91 від 28 липня 2021 року, а також тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки у виді смерті двох осіб.
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на переведення ОСОБА_6 на піклування його матері з обов`язковим лікарським наглядом лікаря КП Гусятинська комунальна лікарня.
Захисник зазначає, що ОСОБА_6 не переховувався від слідства, оскільки в день затримання перебував на стаціонарному лікуванні в Гейківській багатопрофільній лікарні з надання психіатричної допомоги з діагнозом шизоафективний розлад, депресивний тип.
Також захисник вказує, що про відсутність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки усі свідки вже допитані, а жодних доказів впливу на свідків наведено не було.

Зазначає, що суд безпідставно не врахував висновок ЛКК № 182 від 26 лютого 2022 року, відповідно до якого, відсутні будь-які об`єктивні підстави для продовження перебування ОСОБА_6 в Дніпровській філії Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги.
Заслухавши особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру його матір ОСОБА_10 , захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а також вислухавши матір ОСОБА_10 , лікаря ОСОБА_11 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на особу обов`язків, а також запобігання встановлених ризиків.
При цьому, при застосуванні примусових заходів медичного характеру як запобіжного заходу, оскільки такий захід також пов`язаний з обмеженням воді особи відносно якої він застосовується, слід враховувати також викладені неодноразово правові позиції в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України", де Суд зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
У зазначеному рішенні в справі "Харченко проти України", ЄСПЛ зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , зазначені положення закону, і позиції з цього питання ЄСПЛ, судом першої інстанції не дотримано в повній мірі.
Так, згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вказав, що враховуючи збереження та не зменшення ризиків визначених п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу ОСОБА_6 , його стану здоров`я, відсутності спростування висновку від 28.07.2021 року, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідки, дійшов висновку про необхідність продовжити запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Проте з таким висновком не можна погодитися, оскільки він є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і зазначеним вище нормам закону.
Так, є необгрунтованим посилання суду як на підставу наявності ризику переховування ОСОБА_6 з вказівкою на те, що останній перебував у розшуку, оскільки є слушним доводи захисника в апеляції, що ОСОБА_6 перебував в період його оголошення в розшук в лікарні КП Гейківська багатопрофільна лікарня з діагнозом, який об`єктивно за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії, а тому припущення суду, що ОСОБА_6 знаходячись в лікарні міг і зобов`язаний був повідомити суд про місце свого перебування є необ`єктивним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Окрім того, колегія суддів зважає на той факт, що у зв`язку з психічним станом в цей період і було обрано ОСОБА_6 такий запобіжний захід як поміщення його до психіатричного закладу, продовження якого на зараз оскаржується.
При цьому, згідно протоколу засідання лікарсько-консультативної комісії № 182 від 26 квітня 2022 року, за час перебування в закладі, під впливом лікування, психічний стан ОСОБА_6 покращився, на час огляду останнього, ознак тяжкого депресивного епізоду без психотичних симптомів не виявляє, може постати перед слідством та судом.
Судом першої інстанції, також допитана лікар психіатр, член ЛКК ОСОБА_12 , підтвердила висновки лікарської комісії висловлені у вказаному вище протоколу.
В апеляційній інстанції, лікар-психітр, член ЛКК ОСОБА_11 , також підтвердила висновки комісії лікарів, пояснивши, що на даний момент ОСОБА_6 не має ознак тяжкого депресивного епізоду без психотичних симптомів не виявляє. В своїй поведінці і психічному стані, проявів загрози для себе і оточуючих не має, стаціонарного і постійного нагляду не потребує. Приймає ліки тільки зранку в таблетках. Лікар пояснила, що саме такого лікування ОСОБА_6 достатньо, та воно може бути надано в амбулаторних умовах під наглядом будь-якого лікаря-психіатра.
Отже, наведені обставини свідчать, що на момент вирішення питання про продовження строку обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу з застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення його до психічного закладу, психічний стан в останнього покращався, він не має ознак тяжкого депресивного епізоду, його поведінка і психічний стан на даний момент не є небезпечною, а тому правових підстав для утримання його за цих обставин примусово в медичному закладі, не має.
За наведених обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру з поміщенням його до медичної установи є такими, що не відповідають обставинам справи,і такий захід є занадто суворим для даної особи та є невиправданим.
Судом першої інстанції не наведено переконливих доводів і мотивів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів , передбачених ч.1 ст. 508 КПК України, не зможе запобігти ризикам, визначених в клопотанні, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів.
Так, ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується долученими документами, зверталась до суду з заявою про передачу останнього на її піклування за її місцем проживання. В судовому засіданні в апеляційному суді особисто підтвердила здатність забезпечити піклування над сином з обов`язковим лікарським наглядом, його належну процесуальну поведінку, а також зобов`язалася забезпечити його участь в судових засіданнях в суді.
Отже, з огляду на викладене, у зв`язку з зазначеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Колегія суддів, враховує існування ризиків, а саме оскільки, хоча ОСОБА_6 і інкримінується вчинення ним злочину за ч.3 ст. 286 КК України з необережності, проте він є тяжким з незворотними наслідками, та за який передбачена відповідальність у виді до 10 років позбавлення волі. На даний час розглядається в суді питання щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру, а тому продовжує існувати ризик його переховування від суду. Існування інших ризиків не доведено.
Разом з цим також слід врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, малолітню доньку, брата ОСОБА_13 , який є ветераном війни учасник бойових дій, і на даний час служить в Збройних Силах України, матір ОСОБА_10 , 1973 року народження, яка за усною і письмовою заявою бере на себе зобов`язання піклуватися про сина ОСОБА_6 і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Також враховується висновок ЛКК №182 від 26.04.2022 року та пояснення лікарів-психіатрів, згідно яких ОСОБА_6 не має ознак тяжкого депресивного епізоду, його поведінка і психічний стан на даний момент не є небезпечною.
З урахуванням перелічених обставин, оцінивши їх в сукупності, необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 п.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та доцільність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч.1 ст. 508 КПК України, а саме передання його матері на піклування з обов`язковим лікарським наглядом, який є достатнім для забезпечення наявних ризиків і виконання ним процесуальних обов`язків на даному етапі судового розгляду, що повністю узгоджується з положеннями вищенаведених норм закону та п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відповідно до п. 2 ч.3 ст. 407 КПК України скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 508 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - задовольнити.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0000629, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, щодо ОСОБА_6 , - скасувати та постановити нову, якою:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді передання на піклування матері ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з обов`язковим лікарським наглядом, строком до 25 червня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4