Справа № 953/4380/22
н/п 1-кп/953/750/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Київського районного суду м.Харкова, клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку покладених процесуальних обов`язків по кримінальному провадженні №0000556 від 05.10.2021, обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Стаханов Луганської області, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, має на утриманні 4-х малолітніх дітей, який офіційно непрацевлаштований, зареєстрованому: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_2 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимому, останній раз 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 днів, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000556 від 05.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ч. 5 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.185 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
17.08.2022 прокурором подано клопотання про продовження строку покладених процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на існування ризиків, передбачені п.п 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, що є особливо тяжким злочином. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.
Під час підготовчого засідання 17.08.2022 стороною захисту до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу просила обрати більш м`який запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання. В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою сприяння обороні України має намір підтримати Збройні сили України шляхом перерахування частини грошових коштів, внесених як застава. Крім того, сторона захисту вказує на відсутність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також, зазисних просив врахувати міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_5 , на утриманні якого є дружина та четверо дітей, ОСОБА_5 має потійне місце проживання, законне джерело доходів. Вважає, що продовження строку покладених обов`язків є безпідставним, у зв`язку з тим, що прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбаченим ст. 177 КПК України та зі сторони ОСОБА_5 не було допущень жодного покладеного судом обов`язку в межах дії строку запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання його захисника, у задоволені клопотання прокурора прохав відмовити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони захисту прохав відмовити.
Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2022 продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.05.2022, з визначенням застави у розмірі 99 240 грн., у разі внесення якої на ОСОБА_5 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.
18.05.2022 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2022 ОСОБА_5 продовжено строк дії покладених на нього обов`язків до 28.08.2022.
Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 28.08.2022, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п.1 ч.3 ст. 199 КПК України).
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності строк дії обов`язків може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. З огляду на приписи ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії обов`язків згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей.
Суд вважає встановленими продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб, як на потерпілих, так і на свідків у кримінальному провадженні з огляду на стадію розгляду даного кримінального провадження.
Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , зважаючи на те, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на строк 3 роки 6 днів, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Крім того, суд враховує, що:
- ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, а саме злочином проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
-дані щодо його особи, який раніше неодноразово судимий, останній раз 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на строк 3 роки 6 днів, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, офіційно не працює, одружений, має на утримані чотирьох малолітніх дітей, разом з цим з урахуванням інкримінованих кримінальних правопорушень виявляє підвищену соціальну небезпеку.
Суд зазначає, що зазначені дані про особу, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно зі сформованою практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним процесуальних рішень у справі.
Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених ст. 178 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, за таких обставин клопотання про продовження строку процесуальних обов`язків підлягає частковому задоволенню.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Захисник при обґрунтуванні клопотання посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 одружений, має на утриманні чотирьох дітей, батьків, має постійне місце роботи та постійне місце проживання.
Однак, як вбачається із доданих до клопотання матеріалів, обставини, на які посилається захисник, існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу та вже були враховані слідчим суддею при постановленні відповідних ухвал. Належна процесуальна поведінка та відсутність порушень з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків під час досудового розслідування, не свідчить про істотне зменшення ризиків у кримінальному провадження, як про це стверджує сторона захисту, натомість підтверджує, що застосований слідчим суддею вид запобіжного заходу та визначений розмір застави є таким, що достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, забезпечує його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні Посилання в клопотанні на необхідність повернення застави з метою перерахування її частини для цілей оборони України, не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки зазначені обставини не стосуються персонально особи, до якої застосовано запобіжний захід, який є індивідуальним заходом процесуального примусу та не пов`язується з особою заставодавця, а відтак не може бути підставою для повернення коштів заставодавцю до моменту припинення дії запобіжного заходу.
Так, застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Отже, судом не встановлено, а стороною захисту не доведено наявності підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно зі ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України встановлено підстави і умови повернення застави. Вона повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо не була звернена в дохід держави. Окремо, суд звертає увагу на зміст ч. 8 ст. 182 КПК України, відповідно до якої, застава звертається в дохід держави у випадках: 1) невиконання обов`язків заставодавцем; 2) якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки; 3) якщо підозрюваний, обвинувачений порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки.
Таким чином, застава забезпечує добросовісну процесуальну поведінку та виконання обов`язків: 1) заставодавця; 2) підозрюваного, обвинуваченого в частині явки до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (ч. 7 ст. 42 КПК України); 3) підозрюваного, обвинуваченого в частині виконання обов`язків, покладених на нього ухвалою суду при застосуванні запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 201, 203, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку покладених процесуальних обов`язків - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я, строком на два місяці, тобто до 26 жовтня 2022 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали в частині продовження строку дії обов`язку можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали складено 26 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1