Справа № 372/2838/22
Провадження 1-кс-734/22
ухвала
Іменем України
06 жовтня 2022 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001118 від 01.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 30.09.2022 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке, нібито, йому належить на праві приватної власності, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами у розмірі 170 000 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_4 , чим спричинив останньому майнову шкоду у великих розмірах.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 надав наступні показання: 11.02.2020 року він придбав у ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , сплативши власні кошти в розмірі еквівалентному 170 000 доларів США.
Як з`ясувалось згодом, щодо нього були вчинені шахрайські дії, які полягали у наступному. Так, особа, яка продала нерухоме майно та отримала грошові кошти - ОСОБА_5 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з метою заволодіння чужими коштами, уклали між собою фіктивний договір позики грошових коштів від 22.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського РНО за реєстровим номером 1827, та договір іпотеки нерухомого майна від 22.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського РНО за реєстровим номером 1828. Предметом іпотеки за вказаним договором було нерухоме майно, що на той час належало ОСОБА_6 , а саме житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Тобто, нерухоме майно, яке стало фактично знаряддям шахрайських дій, знаходиться в смт. Козин, а останній епізод злочинної діяльності (укладення фіктивних договорів) відбувся у Обухівському районі Київської області.
В подальшому 24.09.2019 року, в зв`язку з нібито не поверненням позики ОСОБА_6 , ОСОБА_5 за допомогою державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району ОСОБА_7 , здійснив державну реєстрацію речових прав на вказане нерухоме майно та набув його у власність. Після такої реєстрації, як вже вказувалось, 11.02.2020 ОСОБА_5 достовірно знаючи про фіктивність договору позики та як наслідок заплановане оскарження реєстрації речових прав зі сторони його співучасника ОСОБА_6 , продав мені описане нерухоме майно, при цьому не повідомивши про існування вказаних цивільно-правових відносин.
Згідно раніше розробленого злочинного плану, розуміючи незаконність своїх дій, заволодівши моїми коштами у сумі 170 000 доларів США, маючи на меті повернути в свою власність законно придбане мною нерухоме майно, ОСОБА_6 подала відповідний позов (справа №372/548/20) в судовому порядку до Київського апеляційного суду , яким було скасовано реєстрацію від 24.09.2019 року.
Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 під час допиту клопотав вжити заходів забезпечення кримінального провадження з метою унеможливити перепродаж майна: заборонити відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно вказаних будинку та земельної ділянки.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 дав аналогічні показання та вказав, що він був присутнім під час передачі грошових коштів потерпілим ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який про існування будь-яких цивільно-правових відносин із попередньою власницею нічого не повідомляв.
Потерпілим ОСОБА_4 долучено до матеріалів кримінального провадження наступні документи: договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, договір позики, договір іпотеки, рішення судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_9 про повну відмову у задоволенні позову ОСОБА_6
30.09.2022 року проведено огляд місця події, а саме: житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому було визнано речовим доказом в порядку ч.1 ст. 98 КПК України.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 111,3 кв.м, загальною площею 645,3 кв.м, який належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) та земельна ділянка (реєстраційний номер 231) із кадастровим номером :05:027:0121 площею 0,1295 га належить ОСОБА_4 .
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить неможливість використати речовий доказ для доведення обставин кримінального провадження через його вибуття із власності у майбутньому.
Незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вище зазначену земельну ділянку та заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін щодо права власності на неї може призвести до її відчуження (зникнення), втрати або настання інших наслідків.
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на земельну ділянку перешкодить всебічному, повному та об`єктивному досудовому розслідуванню, тому прокурор просить клопотання задовольнити.
Учасники в судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, клопотання про арешт майна підтримують та просять його задовольнити.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного прокурор клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 111,3 кв.м, загальною площею 645,3 кв.м, який належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) та земельної ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) із кадастровим номером :05:027:0121 площею 0,1295 га, яка належить ОСОБА_4 .
Заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів (посадовим особам Міністерства юстиції України, нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності та користування, зміни власників та користувачів, зміни форми власності та порядку користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 111,3 кв.м, загальною площею 645,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) та земельної ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) із кадастровим номером :05:027:0121.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1