Справа 688/1271/18
№ 1-кп/688/2/22
Ухвала

Іменем України

27 вересня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000946 (№ 0000665) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Першотравневе Богодухівського району Харківської області, мешканця АДРЕСА_2 ,

обох, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162 КК України,

встановив:

За обвинувальним актом, в порушення вимог ч. 1 ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 06 липня 2017 року близько 19 год., ОСОБА_4 , діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб зі своїм зятем ОСОБА_5 , приїхала на автомобілі «ВАЗ-2106», д.р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належало ОСОБА_9 , де на той час перебував її чоловік ОСОБА_10 , якого вона запідозрила у подружній зраді, після чого без дозволу власниці незаконно проникла у вказаний будинок за наступних обставин.

Зокрема, в цей же день час та місці, ОСОБА_4 , ігноруючи заборону ОСОБА_9 на вхід у її будинок, порушуючи право особи на недоторканість житла, всупереч вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, протиправно, без згоди потерпілої, всупереч волі законного володільця вказаного домогосподарства та будинку - ОСОБА_9 , через вхідні двері самовільно увірвалася до вищевказаного будинку.

Незважаючи на вимоги потерпілої ОСОБА_9 , яка на той час знаходилася в кухні, залишити її будинок, ОСОБА_4 вимоги останньої проігнорувала та розпочала вчиняти щодо неї протиправні дії, які виразилися у поштовхах, погрозах фізичної розправи та нецензурній лайці.

З метою уникнення побиття потерпіла ОСОБА_9 заховалася в коморі власного будинку, зачинивши при цьому двері указаного приміщення.

Водночас, ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги потерпілої залишити її будинок, взяла в указаному будинку металевий совок та, з метою незаконного проникнення у вищевказану комору та побиття потерпілої, із застосування фізичної сили відчинила двері комори та незаконно проникла в указане приміщення, де у подальшому умисно нанесла 7 ударів господарським металевим совком в праву ділянку голови ОСОБА_11 , а у подальшому - численні удари кулаками рук по обличчю, тулубу, передпліччям і нижнім кінцівкам потерпілої, тобто таким чином незаконно із застосуванням насильства проникла до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушила конституційне право потерпілої ОСОБА_9 на недоторканість її житла.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне проникнення до житла особи із застосуванням насильства.

У судовому засіданні після роз`яснення судом положення ст. 49 КК України та наслідків закриття кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_4 надала суду письмову згоду про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України та просила закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник ОСОБА_6 підтримала згоду обвинуваченої на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 пояснив, що його підзахисний відмовляється від закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України та не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо іншої обвинуваченої. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та не надав суду згоди на закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Встановлено, що за обвинувальним актом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України вчинено 06.07.2017 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України відповідно до ст. 12 КК у редакції Закону, яка діяла на час вчинення, є злочином середньої тяжкості, а відповідно до чинної ст. 12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули 5 років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Чинні положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

На час розгляду судом 27 вересня 2022 року кримінального провадження зазначені строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, а саме 5 років, минули.

ОСОБА_4 подала суду письмову згоду про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження за ч. 2 ст. 162 КК України, розуміючи своє право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч. 2 ст. 162 КК України щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не надав суду згоди на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 162 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, судове провадження щодо нього слід проводити в повному обсязі в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 284-286, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадженнящодо неї за № 0000665 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1