Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/786/22
Провадження № 1-кс/553/266/2022
У Х В А Л А
Іменем України
17.05.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглягнувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , 1994 року народження, у рамках кримінального провадження № 0000495 від 15.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження № 0000495 від 15.04.2022 року, відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні слідчим вказувалось про те, що 13.04.2022 приблизно о 22:00 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою, в групі зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у період воєнного стану поширеного на території України, підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 про веденнявоєнного стану в Українівід 24.02.2022, вчинив умиснідії з таємноговикрадення майна, яке знаходилось в приміщені банку «А-банк» (АТ «Акцент-Банк»), за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 177.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , злочиннийумисел, спрямований на таємневикрадення чужого майна, переслідуючикорисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи за попередньоюзмовоюгрупоюосіб, попередньоузгодившисвоїдії та розподіливширолі, діючиумисно, впевнившись в тому, що за їхдіяминіхто не спостерігає, за допомогоюфізичноїсиливідчинилидвері до приміщення банку «А-банк» (АТ «Акцент-Банк»), за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 177, тим самим проникли до вищевказаногоприміщення, де вчинили крадіжкунаступних речей, а саме: ноутбук ТМ «HP» 250 15.6FM1005G1/8/256//у кількості 3 штуки, якібулипридбані 29.06.2021 за ціною 12994,98 грн. за один ноутбук, на загальну суму 38 984, 94 гривні.
Після чого, ОСОБА_4 зісвоїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з вказаним майном покинули місце вчинення злочину, тим самим незаконно заволоділи майном АТ «Акцент-Банк», чим спричинили матеріальну шкоду на загальну суму орієнтовано 38 984 гривні 94 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану. Визначено наявність ризиків передбачених пп.1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів клопотанння вбачається, що ОСОБА_4 , 1994 року народження, громадянин України, уродженець смт. Безлюдівка, Харківського району, Харківської області, який прожиає за адресою: АДРЕСА_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення - злочину від 14.04.2022 року, оглядом місця події від 13.04.2022 року, оглядом місця події від 15.04.2022 року, допитом свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пред`явленням особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно зі ст. 12 КК України вважається тяжким злочином.

Постановою керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова від 16.04.2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 20.05.2022 включно.

Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

В судовому засіданнні прокурор підтримав клопотанння та наполягав на його задоволенні,

В судове засідання захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоовлення вказаного клопотання з підстав йоого необгрунтованості, оскільки прокурором не наведено ризиків, в звзку з чим, в важав за доцільне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення - злочину від 14.04.2022 року, оглядом місця події від 13.04.2022 року, оглядом місця події від 15.04.2022 року, допитом свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пред`явленням особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно зі ст. 12 КК України вважається тяжким злочином.

Постановою керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова від 16.04.2022 року, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 20.05.2022 включно.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до положень ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосування з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогам ст. 178 КПК України передбачені обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкості покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосувались раніше та інші обставини.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 30 днів.

Аналізуючи ризики, визначені ст. 177 КПК України, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вперше, та суддею/судом під час йоого продовження, тому на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

Так, при застосуванні під час досудового слідства заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, що що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1)п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків;

3) п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Вказані ризики обгруновуються тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_4 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки раніше вже притягався до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, можна дійти висновків, що ОСОБА_4 може здійснювати тиск та незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню.

Про те, що підозрюваний може переховуватись від суду, свідчить й така обставина, як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України" Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Здобуті докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі не зменшився та продовжує існувати з високою ймовірністю з підстав зазначених судом вище.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, котрі не зменшились та продовжують існувати і на даний час, а інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, де в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання слідчого та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 508, 615, 616 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській обалсті ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , 1994 року народження, у рамках кримінального провадження № 0000495 від 15.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", строком 30 днів, до 15 червня 2022 року ( включно).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а підозрюваним, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Слідча суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1