Провадження №1-кп/522/253/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002838 від 26.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.01.2013 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України до 3 років і 2 місяців п/в, звільнений 03.07.2014; 15.12.2017 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.187, ч.1 ст.121, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України до 7 років п/в з конфіскацією майна, звільнений 22.10.2019 по відбуттю терміну покарання; 24.03.2020 направлено обвинувальний акт до Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України, 29.05.2020 звільнений у зв`язку зі зміною запобіжного заходу на домашній арешт, обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 24.09.2019 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 до 4 років п/в, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки; 11.12.2019 направлено обвинувальний акт до Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України, 28.08.2020 направлено обвинувальний акт до Суворовського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.125 КК України, обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

УСТАНОВИВ:

Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.3 ст.331 КПК України, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до спливу продовженого строку, суд встановив наступне.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає.
Прокурор не звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Тому суд вирішує питання про доцільність продовження строк тримання обвинуваченого за власною ініціативою на підставі приписів ч.1 ст. 331 КПКУ.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Захисник просила змінити запобіжний захід на більш м`який.
Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_8 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, відсутністю конвойного підрозділу, обвинувачених до суду не доставлено. Провести судове засідання в режимі відеоконференції не має можливості.
Тому суд, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПКУ, розглядає дане питання, передбачене ч.3 ст. 331 КПКУ, за такої явки сторін. Після відновлення умов життєдіяльності, за першої можливості, суд перегляне питання щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою за участю обвинуваченого.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинувачених під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілих, який карається виключно покаранням у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, із середньою освітою, раніше неодноразово судимий, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським районним судом м. Одеси за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, із середньою освітою, раніше судимий, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським районним судом м. Одеси за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.
Станом на теперішній час докази судом не досліджувалися.
Зазначені обставини щодо осіб обвинувачених та тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, їх поведінка під час інкримінованих злочинів, дають підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть вчинити нові злочини, переховуватися від суду чи фізично впливати на потерпілих.
Ризики, які біли враховані раніше під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для обрання запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні.
Застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особи обвинувачених та насильницький характер злочинів, у яких вони обвинувачуються. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України, вважаю за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.
Викладене свідчить, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Зазначені обставини дають підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть вчинити нові злочини чи переховуватися від суду.
Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують зазначені ризики.
Обставин, передбачених ч.2 ст183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Керуючись Гл.18, ст.ст.314-316, 291, 342-355 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 27.04.2022 включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів, до 27.04.2022 включно.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом пяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1