Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/586/22
Провадження № 1-кс/553/58/2022
У Х В А Л А
Іменем України

05.04.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадження до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В клопотанні прокурором зазначено, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0002222 від 24.11.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України стосовно ОСОБА_4 ..
В клопотанні вказувалось про те, що враховуючи, що метою і підставам застосування запобіжного заходу, згідно ч.1 ст. 177 КПК УКраїни, є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуаьних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В клопотанні прокурором вказувалось про те, що 24.11.2020, приблизно о 03:00, знаходячись біля лавки під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_6 , наніс останньому своєю правою рукою, в якій знаходився ніж, 1 (один) удар в ліву частину шиї, спричинивши ОСОБА_6 проникаюче колото-різане поранення шиї зліва з наскрізним пораненням трахеї та розможенням першого напівкільця трахеї. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

В подальшому, ОСОБА_6 було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, яка госпіталізувала його до інституту загальної та невідкладної хірургії iм. В.Т. Зайцева НАМН України та надано своєчасну медичну допомогу.

Своїми діями, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_6 , однак з причин, що не залежали від його волі він не зміг довести свій злочинний умисел до кінця.

24.11.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (час фактичного затримання 24.11.2020 о 08:32 годин).

24.11.2020 о « 18 » год. « 50 » хв. ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

На даний час на розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.04.2022 року, в зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
В судовому засіданнні прокурор підтримав клопотанння та наполягав на його задоволенні, при цьому вказував про те, що враховуючи що строк дії попередньої ухвали спливає 12.04.2022 року, вивчивши особистість обвинуваченого, спосіб його життя, соціальні зв`язки та інші дані стосовно ОСОБА_4 спосіб та обставини вчинення ним правопорушення, що вказує про те, що на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, які існували під час досудового розслідування, що не дає підстави обрати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданнні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Судом встановлено, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В рамках розгляду вказаного кримінального провдаженння ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 12.04.2022 р.

Дана ухвала на час розгляду даного клопотання не скасована в установленому порядку.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до положень ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосування з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогам ст. 178 КПК України передбачені обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкості покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосувались раніше та інші обставини.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Аналізуючи ризики, визначені ст. 177 КПК України, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вперше, та суддею/судом під час йоого продовження, тому на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.
Так, при застосуванні під час досудового слідства заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за яке законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому маються підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, намагаючись тим самим уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. Також ризик переховування від правоохоронних органів підтверджується тим фактом, що ОСОБА_4 не працює, не одружений та не має сталих соціальних зв`язків у суспільстві, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків,
які надали свідчення, що підтверджують вину обвинуваченого та будуть надавати свідчення в подальшому, а саме: ОСОБА_8 , а тому у разі не обрання даної міри запобіжного заходу він може мати можливість незаконно
вплинути на останнього з метою зміни ним свідчень, наданих на стадії досудового розслідування враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів під час судового розгляду.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.
Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання, в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, наявність воєнного стану оголошеного на всій території України, а також зміну територіальної підсудності усіх справ, що перебували у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі не зменшився та продовжує існувати з високою ймовірністю з підстав зазначених судом вище.
З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, котрі не зменшились та продовжують існувати і на даний час, а інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, де в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 508, 615, 616 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, починаючи з 15 год. 00 хв. 05 квітня 2022 року по 15 год. 00 хв. 03 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Слідча суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1