Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/328/22
провадження № 1-кп/624/43/22
У Х В А Л А

Іменем України

смт. Кегичівка 08 вересня 2022 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю т.в.о. секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у залі суду смт Кегичівка, кримінальне провадження з клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000271, стосовно якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області, українець, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

- у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 №0000271, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи наявністю існування ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо вказаного клопотання прокурора заперечень від учасників судового розгляду не надійшло.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 25 липня 2022 року (ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2022 року виправлено описку) обвинуваченому ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 22 вересня 2022 року.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.

Будь-яких даних, що свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та можливості скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для про обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, як таких, що не достатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Також, ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до п. "с" ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки, крім того, він щодо цього не заперечив.

Ризики, що були встановлені слідчим суддею під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на даний час продовжують існувати, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження надійшло з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для його закриття чи повернення обвинувального акту, інших обставин, які перешкоджають призначенню судового розгляду, в т.ч. у відкритому засіданні, не знайдено.

Питання про склад та формування списку осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, з`ясоване.

Перед судом не заявлено про витребування певних речей і документів.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не встановлено.

Підстав для закриття чи зупинення провадження немає.

Підготовка до судового розгляду завершена.

На підставі викладеного, керуючись 31, 177, 178, 181, 183, 309, ст. 314-317, 331, ч.2 ст.327, ч.2 ст.369, ч.1 ст.372, ч.2 ст.392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити у цьому кримінальному провадженні судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 29 вересня 2022 року о 13 год 00 хв у залі суду №3 (вул. Миру, 26, смт Кегичівка, Харківська область).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб - до 06 листопада 2022 року.

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 148860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн 00 коп.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Кегичівського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію даної ухвали надати учасникам провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення в частині продовження запобіжного заходу.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Судовий розгляд підлягає здійсненню Кегичівським районним судом Харківської області, у складі головуючої судді ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена, в частині продовження запобіжного заходу, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1