Справа № 947/8133/22
Провадження № 1-кп/947/757/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001124 від 25.11.2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеса, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-02.08.2021 Київським районним судом міста Одеса за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, взятий на облік Київським РВ ФГУ «Центр Пробації» 05.10.2021р.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_5 протягом року після засудження вироком від 02.08.2021 року за ч.2 ст. 309 КК України, знов 25.11.2021 у вечірній час (більш точний час не встановлено), за допомогою мережі інтернет через додаток «Телеграм», незаконно придбав для особистого вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, що знаходилась в згортку, обмотаному ізоляційною стрічкою синього кольору, та в полімерному прозорому пакеті, яку почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.
25.11.2021 приблизно о 03:00 годині гр. ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці Ільфа та Петрова №8 в м. Одеса, був зупинений співробітниками патрульної поліції, які виявили та в ході проведення огляду місця події вилучили особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка містилась в згортку, обмотаному ізоляційною стрічкою синього кольору, та в полімерному прозорому пакеті, загальним кількісним вмістом 1,59 гр., що є великими розмірами, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 25.11.2021 року через інтернет придбав психотропну речовину PVP, яку зберігав при собі для особистого вживання. В цей же день, в нічний час доби, він знаходився біля будинку 8 на вулиці Ільфа та Петрова в м. Одеса і його зупинили співробітники поліції, які у нього виявили психотропну речовину, вона знаходилась в згортку, обмотаному ізоляційною стрічкою синього кольору. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 02.08.2021 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0001124 від 25.11.2021 року, не обирався.

ОСОБА_5 рахувати початок строку відбування покарання, призначеного за даним вироком, з моменту його фактичного затримання в порядку виконання зазначеного вироку.
Речові докази: PVP, загальним кількісним вмістом 1,59 гр. знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, грошові кошти у розмірі 1716гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1