Дата документу 30.05.2022 Справа № 318/2698/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/569/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/2698/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Зарічне Тульчинського району Вінницької області, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 04 жовтня 2021 року приблизно о 06 годині, під час спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , перебуваючи на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , помітила на території домоволодіння велосипед марки «Україна». Надалі, маючи раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також впевнившись, що її дії залишаться непомітними стороннім особам, розуміючи, що ОСОБА_8 перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, таємно викрала велосипед, який знаходився біля стіни будинку. Далі ОСОБА_7 залишила місце вчинення злочину із викраденим майном та розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 950 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Їй призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі заступник керівника Запорізької обласної прокуратури просив вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі ст.48 КК, оскільки внаслідок зміни обстановки вона перестала бути суспільно небезпечною. Свої вимоги мотивував тим, що в порушення вимог ст.61 КК суд призначив обвинуваченій, яка має двох малолітніх дітей, покарання у виді обмеження волі. Крім того, поза увагою суду залишилась наявність підстав для закриття провадження з огляду на ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК. Так, обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаялась, раніше не судима, має постійне місце проживання, виховує двох малолітніх дітей. Викрадене обвинуваченою майно було повернуто потерпілому, який претензій майнового характеру до обвинуваченої не має та цивільний позов не подавав. Відтак у суду було достатньо підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК, оскільки вона не є суспільно небезпечною.

Обвинувачена ОСОБА_7 , яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про причини свого неприбуття не повідомила. А тому колегія суддів, з огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд у відповідності до ст.ст.381, 382 КПК розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 , що була представлена захисником, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК, не оспорювала встановлені досудовим розслідуванням обставини і була згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

А тому колегія суддів вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей, а тому, з огляду на вимоги ч.3 ст.61 КК, їй не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Проте суд наведених вимог кримінального закону не дотримався та призначив обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК покарання у виді обмеження волі, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вважав, що у даній справі існують обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК у зв`язку із зміною обстановки.

Разом з тим, відповідно до ст.48 КК особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Проте прокурор, вимагаючи звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК, не навів в апеляційній скарзі достатніх підстав та не мотивував належним чином чому кримінальне правопорушення, яке вчинила обвинувачена, втратило суспільну небезпечність або чому ОСОБА_7 перестала бути суспільно небезпечною. Не навів прокурор і конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи обвинуваченою суспільної небезпечності.

Не встановила таких обставин і колегія суддів, що унеможливлює звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за значеною прокурором підставою.

Разом з тим, відповідно до ст.45 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови вчинення особою вперше певного кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину; а також підстави дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Зокрема щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним кримінального правопорушення, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Це може бути повідомлення про всі відомі епізоди, обставини злочинного діяння, свідків, потерпілих, викриття інших співучасників кримінального правопорушення. Мінімальні вимоги, яким має відповідати позитивна посткримінальна поведінка у виді активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, полягають у добровільній дачі правдивих і повних свідчень про всі відомі особі обставини злочинного діяння. Активність сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що дії особи повинні мати високу інтенсивність, ефективність та значну процесуальну цінність. Визначення ступеня активності залежить від обставин конкретного кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 вперше вчинила кримінальний проступок, який не віднесено до корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, обвинувачена повністю визнала свою вину, добровільно надала органу досудового розслідування правдиві і повні свідчення про всі обставини вчиненого нею злочинного діяння, чим активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаялася у вчиненому. Викрадене обвинуваченою майно було повернуто потерпілому, який цивільний позов у провадженні не заявляв, тобто заподіяна шкода усунена. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, у справі не встановлено.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів свідчать про дійове каяття обвинуваченої ОСОБА_7 та дають підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК.

За наведених обставин, вирок суду підлягає скасуванню, а обвинувачена звільненню від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження щодо неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4