Справа № 953/4394/22
н/п 1-кс/953/2818/22
"09" серпня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
Визначити місце зберігання камеру схову речових доказів яка знаходиться у ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Клопотання подано поштою 05.08.2022р.
Під час досудового розслідування встановлено, що 01.08.2022 до ХРУП №1 надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 24.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа здійснила крадіжку майна належного потрерпілому а саме: Небулайзеру.
В ході розслідування кримінального провадження допитано свідка ОСОБА_5 який пояснив що вказані речі йому продав громадянин якого він зможе впізнати.
Після чого свідок ОСОБА_5 , дізнавшись що вказані речі викрадені добровільно їх видав та надав для огляду.
В ході огляду місця події 05.08.2022 за адресою: м. Харків вул. Алчевських,49 було вилучено: Небулайзер компресорний моделі BR-CN143, з маркуванням на корпусі «B2»
Вищевказані речі були вилучені та опечатані биркою з підписами всіх учасників огляду місця події.
Враховуючи те, що всі вищевказані вилучені предмети, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються предметами вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки являються об`єктами вищеописаних кримінально протиправних дій та за цією ознакою як «…предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом…» відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та розгляд клопотання належним чином.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Під час досудового розслідування встановлено, що 01.08.2022 до ХРУП №1 надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 24.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа здійснила крадіжку майна належного потерпілому а саме: Небулайзеру.
В ході розслідування кримінального провадження допитано свідка ОСОБА_5 який пояснив що нейбулайзер йому продав громадянин якого він зможе впізнати. Після чого свідок ОСОБА_5 , 05.08.2022 за адресою: м. Харків вул. Алчевських,49 добровільно видав слідчому Небулайзер компресорний моделі BR-CN143, з маркуванням на корпусі «B2»
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокурором доведено, що вилучене майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений небулайзер, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: Небулайзер компресорний моделі BR-CN143, з маркуванням на корпусі «B2»
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів яка знаходиться у ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1