Справа № 461/1036/22
Провадження № 1-кп/461/348/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2022 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 20.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, має одну дитину, з середньою освітою, працюючого на посаді водія ПП «Ліон-Транс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 20.11.2021, о 05:57 год., керуючи автобусом марки «БАЗ А079.04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним на регульованому перехресті вулиці Дорошенка - проспект Свободи у місті Львові, здійснюючи поворот праворуч у напрямку з вулиці Дорошенка на проспект Свободи, порушив вимоги дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2 (5.38.1-5.38.2) «Пішохідний перехід», Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п. п. 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 16 п. 16.2; Розділу 18 п. 18.2 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він під час керування транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, повертаючи праворуч на регульованому перехресті, не дав дорогу пішоходам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які переходили проїзну частину дороги, на яку він повертав, справа на ліво відносно руху автобуса в межах регульованого світлофором пішохідного переходу на дозволений зелений сигнал світлофору та, як наслідок, здійснив наїзд на них вказаним автобусом. Після наїзду водій ОСОБА_4 місце події залишив, поїхавши з тілом потерпілої ОСОБА_8 , яке зачепилось за нижні частини автобуса, до вулиці Джорджа Вашингтона у місті Львові, де зупинився з пішоходом ОСОБА_8 , яка вже була мертвою.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 20.11.2021, о 05:57 год., керував автобусом марки «БАЗ А079.04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ним на регульованому перехресті вулиці Дорошенка - проспект Свободи у місті Львові, здійснював поворот праворуч у напрямку з вулиці Дорошенка на проспект Свободи, вчинив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої настала смерть потерпілої ОСОБА_8 . У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про проведення судового розгляду без її участі. Окрім того, потерпіла зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, не наполягає на призначенні останньому покарання у виді реального позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та думку потерпілої, яка при визначенні міри покарання не наполягала на призначенні останньому покарання у виді реального позбавлення волі. Окрім того, суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, на утриманні має одну дитину, з середньою освітою, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Окрім того, потерпілою ОСОБА_10 під час підготовчого судового засідання подано цивільний позов про стягнення з приватного підприємства «Ліон Транс» моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 500 000 грн.

20.07.2022 через канцелярію Галицького районного суду м.Львова потерпіла ОСОБА_10 подала заяву про відмову від цивільного позову до приватного підприємства «Ліон Транс».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд.

Враховуючи, що потерпілій ОСОБА_10 зрозумілі наслідки закриття провадження у справі у разі відмови від позову, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову та з підстав, передбачених ст.255 ЦПК України закрити провадження по справі.

Суд вважає за необхідне запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судові витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, що становлять 6 864 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12, 268 КК України. ст.ст.23, 43, 49, 255, 256, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 124, 328, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 22.06.2022 у вигляді нічного домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в розмірі 6 864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 80 коп.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_10 до приватного підприємця « ОСОБА_11 », за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Скасувати арешт транспортного засобу марки «БАЗ А079.04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львіва від 23.11.2021.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

транспортний засіб марки «БАЗ А079.04», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_12 ;

магнітний носій інформації оптичний диск «VIDEX» з відеозаписом ДТП залишити в матеріалах справи №461/1036/22.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1