Справа № 569/7833/22
УХВАЛА

29 вересня 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/7833/22 від 01 липня 2022 року (далі - Ухвала) було накладено арешт на вантажний автокран КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишено зберігати вказаний транспортний засіб на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів в с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області, і встановлено заборону його власнику, чи будь-якій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.
Власником вантажного автокрана КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначене майно було вилучене після проведення огляду місця події, де відбулася ДТП 16.06.2022 року, приблизно 07 год. 30 хв,, за якої водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем SKODA Rapid, рухаючись автодорогою Київ-Чоп, зі сторони м. Рівне, в напрямку м. Дубно, на 466 км + 900 м вказаної автодороги, в с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області, допустив зіткнення із вантажним автокраном КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався попереду.
Ухвала обґрунтована тим, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, яке було вилучене за вище вказаних обставин, оскільки майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до зникнення чи його втрати.
Вважає, що станом на даний момент відпала потреба в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вище зазначене майно, оскільки вже були проведені необхідні слідчі дії й експертизи у цьому кримінальному провадженні щодо вказаного транспортного засобу, і на даний час потреби досудового розслідування уже не виправдовують втручання у права та інтереси власника (володільця) майна, то таке втручання уже є непропорційним.
Цей транспортний засіб є єдиним способом матеріального утримання сім`ї ОСОБА_3 , так як іншого заробітку він немає. Окрім цього, із введенням воєнного стану в Україні, цей вантажний автокран неодноразово використовувався ОСОБА_3 для надання допомоги військовослужбовцям.
До того ж, ОСОБА_3 станом на 26 вересня 2022 року не повідомлено про підозру.
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність щодо задоволення клопотання не заперечує.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/7833/22 від 01 липня 2022 року (далі - Ухвала) було накладено арешт на вантажний автокран КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишено зберігати вказаний транспортний засіб на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів в с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області, і встановлено заборону його власнику, чи будь-якій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.
Власником вантажного автокрана КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено в судовому засіданні, що у кримінальному провадженні підозра ОСОБА_3 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому (41 L1 постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09,82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Відповідно до положень статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.
Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт накладений Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/7833/22 від 01 липня 2022 року на вантажний автокран КС 3575 на шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , і скасувати заборону його власнику, чи будь-якій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, та повернути ОСОБА_3 транспортний засіб безоплатно.
Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1