Справа № 478/444/22 Провадження №1-в/478/150/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2022 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ВК-93 ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції в приміщенні суду смт. Казанка , заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами абзацу першого цієї частини,
Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», звернувся до суду з вищевказаною заявою, у якій просить суд зарахувати йому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України під час його перебуванні у слідчому ізоляторі, незалежно від причин такого перебування. Під час судового розгляду керуватися постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 та взяти до уваги ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року по справі №454/98/16-к, провадження №11-кп/783/294/16 .
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні підтримали подану заяву та просили суд задовольнити заяву з підстав зазначених в ній та в заяві захисника.
В судовому засіданні прокурор та представник ВК 93 просили суд відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засудженому ОСОБА_6 було враховане попередні ув`язнення ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_6 обґрунтовано зараховано попереднє ув`язнення з 21 квітня 2017 року по 07 грудня 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Суд вислухавши думку учасників процесу, оглянувши особову справу засудженого приходить до наступного висновку.
Як убачається з протоколу слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , вищезазначена ухвала слідчого судді виконана у той же день . Підозрюваного ОСОБА_6 затримано 21 квітня 2021 року на підставі зазначеної ухвали .
Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначено останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням певних обов`язків. Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ухвалено скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі суду .
Отже, в рамках зазначеного кримінального провадження до ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення з 21 квітня 2017 року (обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по 07 грудня 2017 року (день ухвалення вироку суду першої інстанції, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 скасований).
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року скасований в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання. У решті вирок суду ухвалено залишити без змін .
Як убачається з протоколу старшого о/у СКП Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 вищезазначений вирок суду апеляційної інстанції виконаний, вжиті заходи фізичного затримання відносно засудженого ОСОБА_6 та доставки останнього до ІТТ .
Отже, вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 19 липня 2018 року.
Постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року, вищевказаний вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишений без змін, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 залишена без задоволення .
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року в порядку ст. 539 КПК було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та зараховано йому в строк відбування покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року, з урахуванням вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року, строк попереднього ув`язнення з 21 квітня 2017 року до 07 грудня 2017 року включно за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 25 травня 2021 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року,з підстав п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки касаційна скарга була подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Таким чином, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року засудженому ОСОБА_6 обґрунтовано зараховано попереднє ув`язнення з 21 квітня 2017 року по 07 грудня 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що норми п.«ґ» ч.5 ст.72 КК України мають бути застосовані до особи, яка перебуває у слідчому ізоляторі, незалежно від причин такого перебування, що прямо вказано в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року по справі №454/98/16-к, провадження №11-кп/783/294/16, суд вважає помилковими, з огляду на таке.
Згідно з положеннями п.1 ч.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, в розумінні ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а небудь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.
При цьому, вказівка в пункті "ґ" ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк "перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження", стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.
Положення пункту "ґ" ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.
Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття "попереднє ув`язнення".
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа № 497/349/16-к, провадження № 51-6198 км 18).
З урахуванням наведеного вище, ОСОБА_6 вірно зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі: з 21 квітня 2017 року, тобто з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу під час досудового розслідування, до 07 грудня 2017 року, тобто до моменту скасування даного запобіжного заходу, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в своїй ухвалі.
З 07 грудня 2017 року по день набрання вироком законної сили засуджений ОСОБА_6 під вартою не перебував.
У зв`язку із цим, не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, між судами, тощо, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місць відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року є законною та обґрунтованою і набрала законної сили ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року , якою апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Посилання засудженого ОСОБА_6 та його захисника на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, відповідно до положень якої, на його думку , до нього мають бути застосовані норми ч.5 ст.72 КК України, є помилковими з огляду на таке.
Згідно з висновком Верховного суду, викладеним в зазначеній постанові:положення ч.5 ст.72КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч.2 ст.4КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч.1 ст.5КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, не тільки не суперечать вищевказаним висновкам Верховного Суду, а навпаки - узгоджуються з цими висновками.
Враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено, що засудженому ОСОБА_6 було враховане попередні ув`язнення ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_6 обґрунтовано зараховано попереднє ув`язнення з 21 квітня 2017 року по 07 грудня 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, яка набрала чинності ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року, якою апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з наведеним, заява засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього положень ч.5 ст.72 КК України, залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а для засудженого протягом семи днів, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1