Номер провадження: 11-сс/813/833/22
Справа № 947/9413/22 1-кс/947/4528/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 14.06.2022 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, виявлене та вилучене в ході проведення 19.05.2022 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- технічний паспорт НОМЕР_1 на а/м «MERCEDES-BENZC230», д/з НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ;

- одна купюра 100 доларів США № РЕ 45272012 С;

- одна купюра 100 доларів США № LB 84325084 К;

- одна купюра 50 доларів США № MG 59751588 А;

- 48 купюр номіналом 200 гривень із наступними номерними знаками: ВЄ 6158008, ГЕ 56452294, ДЕ 4533745, ГВ 7890795, ДБ 6340727, НОМЕР_4 , ВЄ 9814240, ГГ 8471198, ДБ 7944552, ДЗ 7465584, ГЄ 2518278, ДВ 6906514, ГД 4811572, ДБ 2364411, БД 4357960, ВИ 6625788, ДБ 8404938, ВЕ 2293755, ДЄ 3397136, ГД 7491979, ГБ 3726846, ВЗ 0205350, ГБ 1968709, ГЕ 8251837, ВЕ 7689892, ГГ 1291772, ГД 2614918, ВЕ 3954372, ВЖ 9478709, ГА 0467002, ДЕ 9320460, ВЖ 1046850, ВЄ5502447, ГЖ 2964696, ДГ 44775873, ВЄ 7609084, ГЗ 8832381, ГГ 5095268, ГВ 9139639, ГБ 9782891, ГЖ 8024620, ЕЗ 2984697, ВЗ 2667021, ВЕ 4120073, ДБ 4048756, ГА 8511264, ГА 2352192, ВД 1611465.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на зазначене вище майно, слідчий суддя дійшов переконання про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження необхідний з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого проводився обшук, зокрема, вилучені грошові кошти належать на праві приватної власності дружині підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_10 , доказом чого є виписка із ОТП Банку, а транспортний засіб «MERCEDES-BENZC230», д/з НОМЕР_2 , є спільним майном подружжя, використовується також дружиною підозрюваного;

- слідчий суддя не врахував того, що клопотання слідчого про арешт майна було подано із пропуском передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України 48-годинного строку для його подання, на підставі чого вилучене майно повинно бути повернуто особі, в якої його вилучено, а також слідчим не було підтверджено жодними доказами необхідність, мета та завдання накладення арешту на вищевказане майно.

Посилаючись на викладене вище, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положення зазначеної вище норми узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що слідчий просив накласти арешт на зазначене у ньому майно, а саме на технічний паспорт на автомобіль та грошові кошти, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (а.с. 1-5).

При цьому, відповідно до матеріалів провадження, СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 19.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 309, ч. 3 ст. 332 КК України у зв`язку із інформацією, що надійшла з ВОР ОРУП ДВБ НП України про те, що громадянин ОСОБА_11 за попередньою змовою з іншими особами підшуковують осіб призовного віку та організовують незаконне переправлення останніх через державний кордон України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 19.05.2022 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, під час якого було виявлено та вилучено технічний паспорт НОМЕР_1 на автомобіль «MERCEDES-BENZC230», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , а також грошові кошти, перелік купюр міститься в клопотанні.

Згодом, 20.05.2022 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В свою чергу, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що в даному випадку існує необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 майно з метою забезпечення його можливої конфіскації як виду покарання у разі визнання винуватим та засудження підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КК України.

Аналізуючи доводи захисника про те, що арештовані грошові кошти належать дружині підозрюваного, колегія суддів наголошує на тому, що жодних підтверджень зазначеній обставині стороною захисту надано не було, а наявна в матеріалах провадження виписка з ОТП Банку не підтверджує походження вилучених грошових коштів, оскільки містить лише суму й не містить конкретних реквізитів купюр.

Що стосується посилань апелянта на те, що автомобіль «MERCEDES-BENZC230», д.н.з. НОМЕР_2 , використовується також дружиною підозрюваного, апеляційний суд зауважує на тому, що транспортний засіб, відповідно до даних технічного паспорту, належить на праві приватної власності саме підозрюваному ОСОБА_8 , на підставі чого та з огляду на вищевикладені положення кримінального процесуального закону, накладення арешту на технічний паспорт від вищевказаного автомобіля з метою забезпечення конфіскації майна як виду можливого покарання відповідає вимогам закону.

При цьому, окремо слід зауважити увагу на тому, що слідчий суддя, керуючись вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України, наклав арешт на технічний паспорт від вищевказаного автомобіля та грошові кошти лише із забороною користування та розпорядження таким майном, без заборони правомочності володіння такими речами, що свідчить про те, що таке втручання у право власності ОСОБА_8 є співрозмірним та пропорційним необхідності забезпечення ефективності кримінального провадження, а також не позбавляє можливості власника на звернення із клопотанням про його скасування відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Колегія суддів також критично оцінює твердження захисника про порушення слідчим передбаченого вимогами кримінального процесуального закону 48-годинного строку звернення із клопотанням про накладення арешту на майно, натомість, відповідно до матеріалів провадження, ст. слідчим СУ ГУНП в Одеській обл. раніше вже подавалось клопотання про арешт вищезазначеного майна, яке ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.05.2022 було повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків, після чого, усунувши відповідні недоліки, слідчий повторно звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, ухвала за результатами розгляду якого наразі оскаржується стороною захисту.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, в даному випадку органом досудового розслідування під час повторного подання клопотання про арешт майна не було допущено будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону щодо строку звернення до слідчого судді.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 14.06.2022, якою в межах кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 накладено арешт на технічний паспорт НОМЕР_1 на а/м «MERCEDES-BENZC230», д/з НОМЕР_2 , та грошові кошти, вилучені в ході проведення 19.05.2022 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4