Справа № 385/1415/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2022 року слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000148 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,
в с т а н о в и в :

потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000148 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та просить надати йому тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: роздруківок в електронному та роздрукованому вигляді вхідних і вихідних дзвінків, інформації про вхідні і вихідні СМС-повідомлення (із роздрукуванням змісту повідомлень) в оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) з мобільних терміналів, котрі користувалися номером мобільного оператора НОМЕР_1 (номер телефону, з якого надходили погрози) за період часу з 00 год. 00 хв. 01.07.2021 року до 24 год. 00 хв. 30.03.2022 року;
зобов`язати оператора виготовити на паперовому носії документ із дотриманням вимог національного стандарту України до оформлення документів (ДСТУ 4163-2003, затверджений наказом Держспоживстандарт України від 7 квітня 2003 року № 55). В інформацію повинні входити: типи з`єднання абонента вищевказаного кінцевого обладнання: вхідні та вихідні дзвінки, SMS (короткі текстові повідомлення), MMS (мультимедійні повідомлення), GPRS (передача інформації по незайнятій голосовим зв`язком смузі частот), переадресація, тощо; дата, час та тривалість з`єднань, у тому числі з`єднань нульової тривалості (неприйняті виклики) абонента кінцевого обладнання; зміст СМС-повідомлень між вказаними абонентами; ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, з якими відбувався сеанс зв`язку вищенаведеного терміналу; за наявності контрактної угоди (або відповідної реєстрації) з абонентом, надати відомості про його особу.

Обґрунтовуючи дане клопотання, потерпілий зазначає, що ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУ ГП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України. У даному кримінальному провадженні він є потерпілим, якому погрожували по мобільному телефону за номером НОМЕР_1 (оператор мобільного зв`язку " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), тому вважає, що в мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідно до ліцензійних умов діяльності у сфері надання послуг рухомого телефонного зв`язку на базі стандартів GSM зберігається інформація про використані абонентами послуги. Отримані та належним чином посвідчені документи (копії електронних документів) можуть бути використані, як документи (письмові докази) з метою встановлення особи, яка погрожувала йому та його родичам вбивством.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Заслухавши доводи потерпілого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст. 7, ч.1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, ч.5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

За своїм змістом клопотання ОСОБА_3 , який зазначає, що є потерпілим у кримінальному провадженні, направлено на отримання тимчасового доступу до речей і документів під час досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0000148 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, тобто на вчинення дій, передбачених ст. 159 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 (справа № 370/2316/18, провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 (справа № 441/1659/15-к зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (сторін кримінального провадження в розумінні ст. 3 КПК України) на звернення з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів під час досудового розслідування до слідчого судді, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, відповідно до диспозиції ст. 160 КПК України правом на звернення з таким клопотанням наділені сторони кримінального провадження.

Разом із тим, відповідно до п.19 ч.1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).

У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК України.

Крім того, п.3 ч. 2 ст. 56 КПК України визначено, що потерпілий під час проведення досудового розслідування наділений лише правом подавати докази на підтвердження своєї заяви.
Таким чином, звернення потерпілого до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів нормами кримінального процесуального закону не передбачено.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.04.2020 (справа № 161/19398/17, провадження №51-8733км18), які враховуються слідчим суддею в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, оскільки під час досудового розслідування потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів під час досудового розслідування, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл. Потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (тимчасовий доступ до речей і документів) не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями ст. ст. 3, 7, 9, 55, 56, 159, 160, 162-164, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000148 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1