ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/75/22 Справа № 199/6540/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів та процесуальні витрати.
ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що 09.07.2018 на протязі усього дня вона, перебуваючи в однокімнатній кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 на праві власності, разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , розпивала алкогольні напої.
Під час вживання спиртного, у період часу з 21-00 години 09.07.2018 до 02-30 години 10.07.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 стався конфлікт-сварка з приводу непристойної поведінки, та протиправних дій останнього, який ОСОБА_7 самотужки намагалася припинити, після чого у вказану сварку втрутився ОСОБА_12 , який припинив конфлікт з ОСОБА_10 .
Незважаючи на те, що конфлікт між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 було вичерпано, у останньої, яка продовжувала перебувати у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , у вказаний період часу на ґрунті раніше виниклого конфлікту раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, встала з дивану, який розташований у дальній частині кімнати, направилась до кухні зазначеної квартири з метою пошуку знаряддя для вчинення злочину умисного вбивства, де на кухні, у шухляді кухонного столу, знайшла кухонний ніж.
Визначивши зазначений ніж знаряддям вчинення вбивства, ОСОБА_7 взяла його правою рукою за ручку, лезом вниз та направилась до кімнати, де у той час на дивані, якій розташований біля входу у кімнату, сидів ОСОБА_10 .
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою умисного вбивства ОСОБА_10 на ґрунті раніше виниклого з ним конфлікту, швидко наблизилась до ОСОБА_10 , та, перебуваючи у безпосередній близькості з останнім, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи смерті потерпілого, утримуючи у своєї правій руці зазначений вище кухонний ніж лезом вниз, занесла його над собою та з силою нанесла два послідовні удари клинком ножа в область грудної клітини, а саме життєво важливих органів - правої легені та серця ОСОБА_10 , який сидів на дивані, і від отриманих ударів похилився, ліг на диван обличчям до низу.
Внаслідок отриманих колото-різаних поранень грудної клітини ОСОБА_10 помер на місці.
Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з метою умисного вбивства, спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді: двох колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженням правої легені та серця, котрі супроводжувалися зовнішньою та внутрішньою кровотечею і, ускладнились розвитком крововтрати. Тілесні ушкодження у вигляді двох колото різаних поранень грудної клітини перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які привели до настання смерті.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
В іншій частині просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що за час судового розгляду обвинувачена не визнала свою вину, не розкаялась, не має постійного джерела доходу, незаміжня, осіб на утриманні не має.
Прокурор також зазначив, що суд першої інстанції належним чином не обгрунтував, які саме обставини та дані про особу обвинуваченої дали підстави для висновку про можливість застосування покарання у виді 10 років позбавлення волі, а також належним чином не враховано ступінь тяжкості скоєного злочину.
Обвинувачена ОСОБА_7 також подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, просила скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вона не скоювала вказане кримінальне правопорушення.
Апелянт зазначає, що на досудовому слідстві свідок ОСОБА_12 , який був раніше засуджений за умисне вбивство, визнавав свою вину у вбивстві ОСОБА_10 .
Апелянт також зазначила, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 був конфлікт та бійка, і такі конфлікти були між ними постійно, що підтверджено матеріалами провадження, і на що, на думку апелянта не звернув увагу суд першої інстанції.
Апелянт також зазначила, що після отримання поранень потерпілий ще де-який час сидів на дивані та курив цигарку, а крові вона не бачила, тому зранку подумала, що у потерпілого стався серцевий напад.
Апелянт зазначає, що при складанні протоколу огляду місця події від 10.07.2018 року слідчим було змінено назви вилученого у учасників подій одягу, на що не звернув увагу суд першої інстанції.
Апелянт наголошує, що на слідчому експерименті вона була у шоковому стані, і слідчий говорив їй, що розповідати, і що показувати, а захисник, який у неї був на досудовому слідстві, на її думку, співпрацював зі стороною обвинувачення.
Апелянт звертає увагу на помилку у вироку у ініціалах свідка ОСОБА_13 , крім того, на думку апелянта, під час допиту вказаного свідка в суді першої інстанції прокурор здійснював тиск на ОСОБА_13 .
Апелянт також зазначила, що прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_14 , і обвинувачена підтримала відмову, проте, після ознайомлення з матеріалами справи, вона вважає, що необхідно допитати вказаного свідка.
Також апелянт звертає увагу на суперечливі показання свідка ОСОБА_12 , який під час перехресного допиту плутався у показаннях.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції, та визнати ОСОБА_7 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що свідок ОСОБА_12 під час його допиту кожен раз давав різні показання стосовно розвитку подій, і які частково не відповідають висновкам експертизи.
Апелянт зазначив, що ОСОБА_7 під час досудового слідства оговорювала себе, виправдовуючи ОСОБА_12 , а сама вважала, що кримінальне провадження здійснюється за ст. 118 КК України.
Захисник також просить визнати недопустимим протокол огляду місця події від 10.07.2018, як такий, що отриманий з порушенням порядку, встановленому КПК України, а також речі, отримані в ході його проведення.
Захисник також зазначив, що слідчі дії щодо отримання піднігтьового змісту пальців рук, відбитків пальців рук, змивів правої та лівої руки та крові ОСОБА_7 було проведено без захисника ОСОБА_7 , чим було грубо порушено її право на захист, тому захисник також просив визнати недопустимими, як докази, протоколи отримання зразків для експертизи від 10.07.2018 та від 24.07.2018.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного.
Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо показань свідка ОСОБА_12 і щодо того, що вони частково не відповідають висновкам експертизи, а також щодо обставин, встановлених ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року, оскільки вказані доводи захисника були предметом перевірки, суд першої інстанції у вироку надав вказаним доводам належну оцінку, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що свідок ОСОБА_12 був допитаний безпосередньо судом першої інстанції, був попереджений про кримінальну відповідальність, його показання об`єктивно підтверджуються іншими доказами, визнаними судом належними та допустимими, а також поясненнями свідка ОСОБА_11 , якого також було допитано під присягою, та встановленими судом першої інстанції і перевіреними судом апеляційної інстанції обставинами кримінального правопорушення, і узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі.
Тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника в цій частині.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційних скарг захисника щодо того, що ОСОБА_7 під час досудового слідства оговорювала себе, виправдовуючи ОСОБА_12 , а сама вважала, що кримінальне провадження здійснюється за ст. 118 КК України, та обвинуваченої щодо того, що слідчий говорив їй що показувати та розповідати.
Колегія суддів зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 є повнолітньою, дієздатною особою, під час допитів та слідчих експериментів показання надавала добровільно, про наявність тиску зі сторони органів досудового розслідування не заявляла, про неналежне здійснення захисту не заявляла, із заявами про необхідність заміни захисника не зверталась, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника в цій частині.
Колегія суддів не приймає також доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 10.07.2018 року, оскільки вказаний протокол був досліджений судом першої інстанції, визнаний судом першої інстанції належним і допустимим доказом, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів враховує висновок, зроблений Касаційним кримінальним судом Верховного Суду у постанові від 28.03.2019 року (справа №154/3213/16, провадження № 51-6359км18), та зазначає, що за змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Згідно зі ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів; огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи; для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження; слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду.
Як вбачається з матеріалів провадження, огляд квартири проводився у невідкладному випадку, у зв`язку із виявленим трупом в цій квартирі, і з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим в присутності понятих, за згодою власника квартири - ОСОБА_9 було здійснено огляд квартири відповідно до ст. 233 КПК України, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченої в цій частині.
Колегія суддів також не приймає доводи сторони захисту щодо порушення права на захист обвинуваченої під час отримання піднігтьового змісту пальців рук, відбитків пальців рук, змивів правої та лівої руки та крові ОСОБА_7 , оскільки вказані доводи також були предметом перевірки судом першої інстанції, їм була надана належна оцінка, протоколи отримання зразків для експертизи від 10.07.2018 та від 24.07.2018 були визнані належними доказами, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що відібрання біологічних зразків ОСОБА_7 було проведено відповідно до ст. 245 КПК України, в присутності понятих, за згодою обвинуваченої та спеціаліста, і в матеріалах провадження відсутні заяви та клопотання обвинуваченої про проведення цієї слідчої дії за участю захисника, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Колегія суддів не приймає також доводи обвинуваченої щодо помилки у вироку суду першої інстанції у ініціалах свідка ОСОБА_13 , оскільки вказана обставина не спростовує висновків суду першої інстанції, і не є підставою для скасування вироку.
Колегія суддів також не приймає доводи обвинуваченої щодо здійснення тиску на свідка ОСОБА_13 зі сторони прокурора під час допиту в суді першої інстанції, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які заяви від свідка ОСОБА_13 щодо здійснення на неї тиску з боку прокурора, або інших осіб.
Колегія суддів також не приймає доводи обвинуваченої щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_14 , оскільки вказаний свідок не був безпосереднім свідком вказаних подій, вказаний свідок був заявлений прокурором як свідок обвинувачення, при цьому, прокурор відмовився від допиту вказаного свідка, з чим погодилась і обвинувачена, яка підтримала відмову прокурора від допиту вказаного свідка, і під час розгляду провадження жодного разу не заявляла клопотань про необхідність його допиту.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).
Колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, наявні в матеріалах справи, порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.
Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченої.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судима як обставину, що пом`якшує покарання.
Судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка за місцем проживання характеризується позитивно, страждає на хронічні захворювання, має постійне місце проживання, на обліку лікарів психіатра, нарколога не перебуває.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки судом першої інстанції було враховано суспільну небезпеку скоєних злочинів, особу обвинуваченої, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, та досудову доповідь органу пробації.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченою аналогічних кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження скоєння нею нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено їй покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої, її захисника та прокурора.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3