Провадження 1-кп/193/44/22
В И Р О К
іменем України

11 травня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка об`єднане кримінальне провадження за № 0000075 від 14.07.2021 та за № 0000077 від 14.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Девладове, Софіївського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 13.05.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
2) 25.06.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі, звільнений 31.12.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців;
3) 30.09.2021 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
4) 10.11.2021 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 310, ч. 4 ст. 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
5) 25.11.2021 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5-ти років і 1-го місяця позбавлення волі;
6) 13.12.2021 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5-ти років і 1-го місяця позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений за корисливі злочини майнового характеру, у період незнятої та не погашеної судимості на шлях виправлення не став та повторно умисно вчинив злочини проти власності за таких обставин.
03.07.2021, близько 02:00 год. ОСОБА_3 проник на огороджену територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки викрав металеву пластину, довжиною 2,0 м., розмірами 30х1 мм., вартістю 12,9 грн.; металевого кутника, довжиною 2,4 м., розмірами 30х30х1мм, вартістю 59,28 грн.; металевої труби, довжиною 1,5м., розміром 40х2мм., вартістю 82,11 грн.; металевої труби, довжиною 0,4 м. розміром 40х2мм., вартістю 21,90 грн.; сітки «рабиця», розміром 1,5х1м., вічко 7 см х 10 см, вартістю 67,50 грн., металевого кутника, довжиною 5 м., розміром 30х30х30 мм., вартістю 154,10 грн.; металевого швелера, довжиною 1,2 м., розміром 80х50х5мм., вартістю 145,20 грн.; металевої пластини, довжиною 2,44 м., розмірами 150х2мм., вартістю 1354,20 грн.; металевої пластини, довжиною 0,66 м., розміром 130х2 мм., вартістю 317,46 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, однак не зміг розпорядитись викраденим з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий з викраденим майном за межами території домоволодіння власником майна ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2388/21 від 15.07.2021 потерпілій ОСОБА_5 вчиненою крадіжкою були заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 2239,35 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Крім того, 04.07.2021, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_3 , проник через незачинену металеву хвіртку на територію подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник до приміщення погребу, а у подальшому до приміщення сараю, тобто незаконно порушив своїми діями право на недоторканність іншого приміщення.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння.
Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаних кримінальних правопорушеннях визнав повністю і за фактом викрадення майна ОСОБА_5 пояснив, що влітку 2021 року, у пізній час, з метою викрадення будь-яких металевих виробів він прийшов до домоволодіння гр. ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , зняв з петель металеву хвіртку та проник через виниклий отвір на огороджувану територію подвір`я вищевказаного домоволодіння на якому виявив та викрав металеві арматуру, кутники, візок, хвіртку, корито, тощо. Зібравши до купи викрадені металеві вироби та покидаючи з ними територію подвір`я, відразу за хвірткою він був виявлений господаркою ОСОБА_5 . У зв`язку з чим він кинув все награбоване майно біля воріт і з місця злочину втік. Крім того, наступного дня, в обідній час, він зайшов через незачинену металеву хвіртку на територію подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де без її дозволу, проник до приміщення погребу та сараю, відкривши попередньо їхні двері шляхом відгинання цвяху. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на судовий розгляд справи не з`явилися, проте кожною з них подані до суду письмові заяви про можливість розгляду кримінального провадження без їхньої участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 вони не мають.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених в обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 у період не знятої та не погашеної судимості за злочин проти власності, вчиняючи крадіжку металевих виробів, вартістю 2 239,35 грн. з огородженої території домоволодіння ОСОБА_5 та покинувши територію цього домоволодіння, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг розпорядитися викраденим з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений ОСОБА_5 відразу після виходу з території домоволодіння, у зв`язку з чим його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо умисного та протиправного, всупереч дозволу власника, проникнення до приміщень погребу та сараю домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , вказують на чинення ним кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Мотиви призначення покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, інший - кримінальним проступком.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, працездатний, має задовільний стан здоров`я, але не працює та не навчається, крім того приймає до уваги його соціально - психологічні риси, який неодружений, за місцем проживання характеризується негативно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.162 КК України,відсутність матеріальних збитків внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, позицію потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, за наявності обставини, яка пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який з огляду на попередні судимості схильний до вчинення крадіжок, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

При цьому, оскільки даний злочини був скоєний обвинуваченим ОСОБА_3 03 та 04 липня 2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2021 згідно з яким його було засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5-ти років і 1-го місяця позбавлення волі, а також вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 згідно з яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5-ти років і 1-го місяця позбавлення волі, то засудженому належить призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених судом покарань.

Мотиви ухвалення інших рішень.
Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у вигляді 03 років і 06 місяців позбавлення волі,

-за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 02 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3-х років і 6-ти місяців позбавлення волі.

На підставі положень ч. 4 ст.70 КК України, з врахуванням призначених покарань за вироками Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2021 та Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2021,за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання в рамках іншого кримінального провадження, тобто з 10 серпня 2021 року.

Речові докази: металевий візок, металева хвіртка та металеве корито, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - залишити останній як законному володільцю.
Матеріали кримінальних проваджень за №0000075 та № 0000077 від 14.07.2021 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/802/21 (провадження №1-кп/193/44/22).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1