печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
Старший слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 за погодженням із начальником відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

У клопотанні зазначено, що третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 04.05.2022 р. за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

У клопотання зазначено, що керівник ТОВ «ВК «Вєнторг ДІСІ» ОСОБА_7 та керівник ТОВ «ТД «Редут» ОСОБА_10 вчинили тяжкий злочин у сфері господарської діяльності в умовах воєнного стану в Україні за наступних обставин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у виді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у виді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».
Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 р. № 202 «Деякі питання отримання, використання, обліку та звітності благодійної допомоги» визначено, що в умовах воєнного стану не поширюються встановлені законодавством вимоги щодо отримання, використання, обліку та звітності благодійної допомоги від юридичних та фізичних осіб-резидентів і нерезидентів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 р. строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан. Крім того 15.03.2022 р. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05:30 год. 26.03.2022 р. строком на 30 діб, також Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05:30 год. 25.04.2022 р. строком на 30 діб, також Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 р. строком на 90 діб. Також, з метою забезпечення надання відсічі збройній агресії Російської Федерації проти України, пунктом 41 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України передбачено звільнення від оподаткування ввізним митом окремі товари військового та гуманітарного призначення, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Крім цього постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 р. № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» впроваджено спрощений режим ввезення гуманітарної допомоги на потреби суб`єктів, що здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

За таких обставин у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.04.2022 р., тобто у період дії в Україні воєнного стану, у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на продаж предметів (товарів) гуманітарної допомоги та укладання договорів про розпорядження таким майном з метою отримання прибутку. Реалізовуючи свій спільний протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , використовуючи підконтрольне їм підприємство ТОВ «ТД «Редут», забезпечили прибуття на територію України вантажним автотранспортом д.н.з. НОМЕР_1 з території Республіки Польща на митну територію України вантажу як гуманітарної допомоги для держави Україна, що підтверджується транзитною митною декларацією країни відправлення Республіки Польща № MRN 22PL351020NS501YR8. В подальшому 10.04.2022 р. відповідно до ВМД № UA 100000/2022/740399 через Львівську митницю Державної митної служби України було ввезено товари, призначені для передачі в розпорядження Гуманітарному штабу Києва для забезпечення частин територіальної оборони та Збройних Сил України, а саме: балістичні пластини для бронежилетів у кількості 1 500 шт., а також військові шоломи торгівельної марки SST, виробник Shanghai New Material Technology Co LTD, країна виробництва CN. Задекларована вартість вказаного товару відповідно до митної декларації склала 838 152,89 грн. При цьому з метою ухилення від проходження митних формальностей та сплати митних платежів у повному обсязі ОСОБА_7 звернувся до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з пропозицією про передачу на безоплатній основі наступного товару: Bullrtproof plates/ плит кулезахисних FDBIVF-WDO2, клас захисту IV NIJ PASGT у кількості 1 500 шт., а також балістичних шоломів Ballistic helmet/PASGT SAFDK ІІІА01, клас захисту ІІІА01 NIJ у кількості 300 од. за умови надання імпортеру вищевказаного товару ТОВ «ТД «Редут», сертифікату кінцевого споживача (End-user certificate), яким кінцевий споживач вказує на місце встановлення (використання) і ціль кінцевого використання товару та гарантує, що цей товар не буде використаний в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не буде переданий іншому суб`єкту підприємницької діяльності на території України. Вказану пропозицію 18.04.2022 р. акцептовано командиром військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_11 та видано відповідний сертифікат кінцевого споживача № 242022, який був у подальшому використаний ТОВ «ТД «Редут», на Київській митниці Державної митної служби України для безоплатного ввезення на територію України наступного товару: Bullrtproof plates/ плит кулезахисних FDBIVF-WDO2, клас захисту IV NIJ PASGT у кількості 1 500 шт., а також балістичних шоломів Ballistic helmet/PASGT SAFDK ІІІА01, клас захисту ІІІА01 NIJ у кількості 300 од., які відповідно до пункту 5 даного сертифікату призначені для використання на території України військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України та іншими військовими частинами ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому 25.04.2022 р. декларантом ТОВ «Гренада 4» до ВМО № 1 митного поста «Столичний» Київської митниці Державної митної служби України подано митну декларацію UA 100320/2022/306937 щодо митного оформлення Bullrtproof plates/ плит кулезахисних FDBIVF-WDO2, клас захисту IV NIJ PASGT у кількості 1 500 шт. вартістю 614 353,00 грн, а також балістичних шоломів Ballistic helmet/PASGT SAFDK ІІІА01, клас захисту ІІІА01 NIJ у кількості 300 од. вартістю 838 152,89 грн, одержувачем даного товару зазначено ТОВ «ТД «Редут». Також ОСОБА_7 та ОСОБА_10 забезпечили подання разом із митною декларацією сертифікату кінцевого споживача № 242022 та гарантійного листа ТОВ «ТД «Редут» від 12.04.2022 р. № 35-о за підписом ОСОБА_10 , згідно із яким вказані товари «у повному обсязі будуть використані для постачання підрозділам територіальної оборони Збройних сил України утворених у місті Києві відповідно до законів України». Після завершення митного оформлення товарів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до спільного злочинного плану, з корисливих мотивів, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, плити кулезахисні FDBIVF-WDO2, клас захисту IV NIJ PASGT у кількості 1 500 шт., а також балістичні шоломи Ballistic helmet/PASGT SAFDK ІІІА01, клас захисту ІІІА01 NIJ у кількості 300 од. до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України не передали, повідомивши представникам військової частини, що відмовляються надавати гуманітарні товари безоплатно. При цьому на письмовий запит військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо передачі товару відповідно до номенклатури, зазначеної у сертифікаті кінцевого споживача № 242022, ОСОБА_10 на виконання спільного із ОСОБА_7 протиправного умислу, діючи умисно, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направила лист від 26.04.2022 р. № 43-о із пропозицією терміново укласти із ТОВ «ТД «Редут» договір купівлі-продажу вказаних балістичних шоломів та плит кулезахисних. При цьому з метою створення уяви про наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_10 займатись благодійною діяльністю ТОВ «ТД «Редут» до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України передано 4 плити кулезахисні з 1 500 імпортованих на підставі виданого сертифікату кінцевого споживача № 242022. Решта гуманітарних товарів була передана підконтрольному ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ТОВ «ВК «Воєнторг ДІСІ» для реалізації через мережу магазинів для отримання прибутку. Також, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення ОСОБА_7 під час зустрічі із представниками військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України вимагав від останніх передачі грошових коштів за балістичні шоломи та плити кулезахисні.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисники, підозрюваний у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики, зазначені органом досудового розслідування, є необґрунтованими.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

21.07.2022 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії»). Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Надані докази зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує як положення, що передбачені КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що, на їх думку, підтверджує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати ризик ймовірного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, втім вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування. Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він одружений, має на утриманні сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має нагороди, відзнаки, до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя враховує стан здоров`я ОСОБА_15 , стан здоров`я його матері. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
«У задоволенні клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому строком до 18.09.2022 р., включно, залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та можливістю в разі необхідності відвідання лікарняних закладів.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, а також виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
утримуватися від спілкування із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 18.09.2022 р., включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 18.09.2022 р., включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1