Провадження № 1-кс/947/8061/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 дослідивши матеріали за клопотанням старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000221 від 06.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З клопотання про арешт майна вбачається, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000221 від 06.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364 КК України Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.
У ході досудового розслідування кримінального правопорушення, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за версією органів досудового розслідування встановлено, що службові особи Приморського РВ у м. Одеса ГУ ДМС України в Одеській області та Головного управління ДМС України в Одеській області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах громадянки російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та наближених до неї осіб з числа громадян рф, з метою отримання від останньої неправомірної вигоди для себе за вжиття заходів в межах своїх службових повноважень, вчинили в інтересах ОСОБА_4 ряд дій (серед яких формування повного пакету документів для отримання громадянства України, їх візування, невжиття заходів щодо їх перевірки, візування пакету документів як такого, що достатній для подання заяви про набуття громадянства, безперешкодну та швидку їх перевірку), внаслідок чого ОСОБА_4 , знаходячись на той момент на території російської федерації, та фізично не маючи можливості подати власноруч підписану заяву, а також у дійсності не маючи на те усіх законних підстав, отримала громадянство України начебто на підставі територіального походження.
Також сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 , маючи протиправним шляхом отримане громадянство України, громадянства російської федерації не позбавилась, продовжує жити на території рф, публічно підтримує збройну агресію зазначеної країни проти України, та не визнає поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.
Таким чином, за версією органів досудового розслідування ОСОБА_4 , маючи правовий статус громадянина України, та будучи наділена колом відповідних прав, зареєструвала на себе та своє близьке оточення право власності на ряд об`єктів нерухомості на території м. Одеси та Одеської області та веде господарську діяльність з надання готельних послуг. Поряд з цим установлено, що в дійсності ОСОБА_4 на території України в момент набуття громадянства України та до теперішнього часу не перебувала, сама безпосередньо та через свого брата є фіктивним керівником, засновником та кінцевим бенефіціаром суб`єктів господарської діяльності, прибуток від діяльності яких вона отримує знаходячись на території рф.
Сторона обвинувачення вважає, що службові особи ГУ ДМС України в Одеській області та його територіальних підрозділів своїми діями та бездіяльністю забезпечили набуття ОСОБА_4 громадянства України, яка використала статус громадянина України задля реєстрації низки юридичних осіб, набуття права власності на об`єкти нерухомості та отримання прибутку від господарської діяльності на території України, при цьому ведучи колабораційну діяльність на території рф та не позбавилась громадянства російської федерації.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 є кінцевим власником декількох об`єктів нерухомості, зокрема готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ). Вказаний готель заходиться у управлінні ТОВ «Моцарт готель» (31772392), засновникаом якого є ОСОБА_5 (100% власності). Власником будівлі ( АДРЕСА_2 ), площею 3709, 8 кв м є ВКФ «Вікторія» (20944105, засновник ОСОБА_4 , директор ОСОБА_6 ).
Надалі у ході досудового розслідування слідчим 15.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 15.06.2022 проведено обшуки у будівлі, де знаходиться готель «Моцарт» (м. Одеса, вул. Ланжеронівська 13/1), та яка перебуває у власності ВКФ «Вікторія».
Під час проведення обшуку виявлено речі, які мають значення для кримінального провадження, перелік яких міститься в клопотанні.
Постановою слідчого від 16.06.2022 року вказані у клопотанні речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні
Таким чином, з метою забезпечення збереження майна, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Водночас приписами ч. 2 ст. 64-2 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відтак, в силу ст. 64-2 КПК України у разі накладення арешту на майно третьої особи у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна може звернутись прокурор.
Зі змісту клопотання про арешт майна та долучених до нього в якості додатків слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000221 від 06.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364 КК України нікому про підозру не повідомлено, що свідчить про те, що слідчим порушено питання про накладення арешту щодо майна третьої особи.
Так, власником вилученого 15.06.2022 року в ході проведення обшуку у будівлі готелю «Моцарт» (м. Одеса, вул. Ланжеронівська 13/1) майна є ВКФ «Вікторія», засновником якого є ОСОБА_4 , а директором ОСОБА_6 .
Отже, слідчий подав клопотання про арешт майна третіх осіб, будучи в даному випадку не уповноваженою особою на звернення з таким клопотанням до слідчого судді, так як повноваженнями щодо звернення з клопотанням про арешт майна третіх осіб наділений виключно прокурор.
Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За своїм змістом клопотання про арешт майна є неконкретним та необґрунтованим.
Клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Цитування в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту вилученого майна, що зазначені в загальних рисах і не конкретно.
У клопотанні не наведено, з якою метою необхідно накласти арешт, в позбавленні якого права полягає арешт майна, також не обґрунтовано необхідність арешту майна та не наведено ризиків знищення або пошкодження відповідного майна, на яке просить накласти арешт слідчий.
Відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням яке розслідується та майном яке належить третім особам. Викладаючи зміст клопотання, слідчий обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтовує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає кожний об`єкт, який був вилучений під час обшуку та які конкретно ознаки такого майна можуть бути використані для доведення конкретних обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженню.
Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна слідчий не зазначає, в якій спосіб просить накласти арешт на майно, що не узгоджується з положеннями ст.170 КПК України, якими визначено повноваження слідчого судді або суду при накладенні арешту, зокрема, щодо позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.08.2022 року вказане клопотання про арешт майна вже поверталося прокурору для усунення недоліків, проте недоліки клопотання стороною обвинувачення не усунуто.
Згідно з ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору, який погоджував таке клопотання, для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000221 від 06.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1