Справа № 195/398/22
У Х В А Л А

іменем України

21.04.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Лисичово Іршавського району Закарпатської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якого залучено для проходження військової служби в ЗСУ за призовом під час мобілізації та зарахований до ВЧ НОМЕР_1 на посаду водія 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти ВЧ НОМЕР_1 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 13.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, вніс на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, посилаючись на наступні обставини.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.03.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 50 від 02.03.2022 солдат ОСОБА_4 був залучений для проходження військової служби в ЗСУ за призовом під час мобілізації та зарахований до ВЧ НОМЕР_1 на посаду водія 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є:
військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;
військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу;
В свою чергу, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
04.04.2022, приблизно в 21 годину, перебуваючи поблизу АДРЕСА_2 , командир 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_7 , відповідно до бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , надав усний наказ особовому складу, в тому числі солдату ОСОБА_4 , щодо здійснення 05.04.2022 в 6 годин 00 хвилин розвідувально-пошукових дій в районі виконання завдань за призначенням в складі групи 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Після чого солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, відмовився виконувати наказ начальника.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел водій 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.04.2022 близько 6 годин 00 хвилин, перебуваючи біля АДРЕСА_2 , відкрито, у присутності командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , головного сержанта 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , бойового медика 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_9 , які відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальниками за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців, безпідставно відмовився виконувати усний наказ командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , виданий 04.04.2022 року, приблизно в 21 годині, щодо здійснення 05.04.2022, в 6 годин 00 хвилин розвідувально-пошукових дій в районі виконання завдань за призначенням в складі групи 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ, внаслідок чого не виконав бойове завдання.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто , відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
21.04.2022 року слідчим третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.
В органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання у відношенні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що є достатньо підстав вважати, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за який передбачено покарання у виді вигляді позбавленням волі на строк від пяти до десяти років. Наявні ризики, передбачені п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти клопотання прокурора заперечують, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Розглянувши клопотання, дослідивши додані матеріали та вислухавши учасників провадження, з урахуванням ч.1 ст.177, ст.178, ст.183 КПК України, вважаю його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 враховано, що вказані у даному клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні, а саме: інкримінований підозрюваному злочин підпадає під категорію тяжких злочинів, перебуваючи на волі може : переховуватися від органів досудового слідства та /або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України
Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність перелічених ризиків є:
1. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.
ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 402 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_4 , під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, сховатись на тимчасово окупованій території та інше, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Отже існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
2. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.
3. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази.
4.Крім того, дії ОСОБА_4 , під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення службового кримінального правопорушення.
Таким чином, встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України.
При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:
1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 410 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років., у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування;
4) репутацію підозрюваного, який характеризується негативно;
5) підозрюваний раніше не судим;
6) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_4 може:
-переховуватися від органів досудового слідства та /або суду;
-незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
-вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.
Також обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_4 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.
Разом із тим, слідчий суддя враховує позитивні характеристик підозрюваного з місця його проживання, раніше не судимий, тому у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 його майновий стан; наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були проаналізовані, розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131,132,177,178,182,183,194,309,372 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000127 від 13.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лисичово Іршавського району Закарпатської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19.06.2022 року включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лисичово Іршавського району Закарпатської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заставу в розмірі 191 440 грн. у національній грошовій одиниці, що становить 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: ТУДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО: 820172, ГУДКСУ в м.Київ р/р UA0017442. Призначення платежу: застава за (П.І.Б) згідно ухвали Томаківського районного суду від 21.04.2022 р. по справі №195/398/22, внесені (П.І.Б особи, що вносить заставу).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі з державами з котрими Україна має міждержавні договори про перетин кордонів за внутрішньодержавними паспортами.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі адміністрації СІЗО.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа адміністрації СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Строк дії ухвали не може перевищувати шістдесят днів.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту оголошення, а особою, що перебуває під вартою з моменту вручення їй копії, безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

21.04.2022