Справа № 308/4093/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 від 02 грудня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні двоє дітей, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року за ч. 2 ст. 300, ч.3 ст. 300, ч.2 ст.301, ч.3 ст.301 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України та ч.1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
18 січня 2022 року о 12 годині 23 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи біля готелю «УЮТ» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Яблунева, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якого, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600,00 грн. як оплату за обумовлену психотропну речовину метамфетамін, після чого передав ОСОБА_6 1 (один) полімерний пакет з згортком металевої фольги сріблястого кольору з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-22/624-НЗПРАП від 25.01.2022 в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою у перерахунку на метамфетамін основу 0,1526 грама, тобто збув психотропну речовину.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.307 КК України, а саме: незаконний збут психотропних речовин.

Окрім того, 01 лютого 2022 року о 13 годині 24 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи біля готелю «УЮТ» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Яблунева, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якого, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, повторно отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600,00 грн. як оплату за психотропну речовину метамфетамін, після чого передав ОСОБА_6 1 (один) полімерний пакет з згортком металевої фольги сріблястого кольору з кристалічною речовиною білого кольору, яка зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину метамфетамін, тобто збув психотропну речовину.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, а саме: незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений час та у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого вживання, придбав речовину, яка в своєму складі містить наркотичну речовину, обіг якої заборонено екстракт канабісу, загальна маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 0,4461 г., та направився до будинку за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , тобто переніс наркотичний засіб до місця свого проживання. Зазначена речовина, яка в своєму складі містить наркотичну речовину, обіг якої заборонено екстракт канабісу, загальна маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 0,4695 г, була вилучена 01.02.2022 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин без мети збуту.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.
27.04.2022 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;
-за ч. 1 ст. 307 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 307 КК України - у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України необхідно призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного майна обвинуваченого ОСОБА_4 . Так як відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2021 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України терміном на 2 (два) роки, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КК України необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією належного майна обвинуваченому ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, - незаконний збут психотропних речовин та незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно, та зберігання наркотичних речовин без мети збуту.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 307 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 309 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 27.04.2022 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкціями ч.1,2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: з 01.02.2022, тобто з моменту затримання, і до 27.04.2022, у зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 01.02.2022 і до 27.04.2022, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Під час судових дебатів прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави до набрання вироком законної сили. Обвинувачений та його захисник просили застосувати до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Розглядаючи доводи прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 176 КПК тримання під вартою є одним із видів запобіжних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК.

Суд вважає встановленим та доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на відсутність достеменних даних щодо майнового стану обвинуваченого, враховуючи наявність двох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи специфіку даного кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про необхідність застосування застави у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків у випадку її внесення.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до суду на його першу вимогу; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення:
-експертизи матеріалів, речовин та виробів від 24.02.2022 року №СЕ-19/107-22/1098-НЗПРАП, витрати на проведення якої становлять 858,10 грн.;
-експертизи матеріалів, речовин та виробів від 03.03.2022 року №СЕ-19/107-22/1097-НЗПРАП, витрати на проведення якої становлять 1029,72 грн.

Відповідно до п 12 Указу Президента України "Про положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та положення про військовий квиток офіцера запасу" (із змінами, внесеними згідно з Указом Президента № 189/2020 від 19.05.2020) у військовослужбовця (військовозобов`язаного), взятого під варту або обвинуваченого до позбавлення волі, військовий квиток вилучає орган досудового розслідування чи суд. Після набрання вироком законної сили суд надсилає такий квиток до військового комісаріату, а військовий квиток військовозобов`язаного Служби безпеки України - до відповідного підрозділу Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України. Отже, слід вилучити обвинуваченого ОСОБА_4 військовий квиток та надіслати такий до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/1204/22 від 03.02.2022 року, 08.02.2022 року, 08.02.2022 року, скасувати.

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.04.2022 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 від 02 грудня 2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України та ч.1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України та ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, а саме:
-за ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;
-за ч. 1 ст. 307 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 307 КК України - у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під час кримінального провадження та судового розгляду в державній установі «Закарпатська установа виконання покарання №9» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період з 01.02.2022 і до 27.04.2022 року.

Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст. 71 КК України відповідно до ст.78 ч.3 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2021 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та визначити остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією належного ОСОБА_4 майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду на його першу вимогу;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці), без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судових експертиз у сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 82 копійок.

Вилучити у ОСОБА_4 військовий квиток та надіслати такий до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази по справі:
-грошові кошти в сумі 204,00 грн. з наступними купюрами, а саме: купюра номіналом 200 гривень, серії ДЄ 6882656; купюра номіналом 1 гривня, серії УМ 3031454; купюра номіналом 1 гривня, серії СЗ 9334569; грошові кошти в сумі 51,00 грн., наступними купюрами, а саме: купюра номіналом 50 гривень, серії СК 4704303; купюра номіналом 1 гривня, серії КД 5152436, купюра номіналом 2 гривні, серії СВ 9013457; мобільний телефон марки «Iphone 6s», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_4 ;
-згорток фольги сірого кольору з кристалічною речовиною білого кольору всередині, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою в перерахунку на метамфетамін основу 0,1526 г; згорток фольги сірого кольору з кристалічною речовиною білого кольору всередині, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою в перерахунку на метамфетамін основу 0,1640 г; речовину, яка в своєму складі містить наркотичну речовину , обіг якої заборонено екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,4695 г; пластикову пляшку, підготовлену для викурювання наркотичного засобу, на горловині якого знаходилась фольга, сірого кольору з залишками наркотичної речовини - знищити.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/1204/22 від 03.02.2022 року, від 08.02.2022 року, від 08.02.2022 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику, в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_7