ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/991/22 Справа № 191/1894/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000694, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.05.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строк 2(два) роки;
- 17.12.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 2 до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3(три) роки;
- 10.07.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.1 КК України приєднано 1(один) рік 1(один) місяць по вироку суду від 17.12.2015 року до відбування покарання призначити 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнився з Жовтоводської ВК (№26) по відбуттю строку покарання. 07.08.2019 за поданням ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) Синельниківським міськрайонним судом встановлено адміністративний нагляд з обмеженнями строком на 2(два) роки. Ухвала суду набрала законну силу 15.08.2019року,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
Визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів.
За цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він, перебуваючи у невстановлені в ході судового розгляду час та місці, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, отримав у невстановлений в ході судового розгляду спосіб уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями: 96-76 УЗРГМ 583 , тим самим придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Ігноруючи норми, що закріплюють встановлений законом правовий порядок поводження з вогнепальною зброєю, порушуючи положення ст. 39 Закону України Про Національну поліцію та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням Про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, почав зберігати вищезазначений придбаний ним без передбаченого законом дозволу уніфікований запал дистанційної дії типу - УЗРГМ з маркувальними позначеннями: 96-76 УЗРГМ 583 на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з невстановленого в ході судового розгляду часу до 21.05.2020.
21.05.2020 року в період часу з 09 години 27 хвилин по 11 годину 07 хвилин, працівниками Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку на території домоволодіння за вказаною адресою, праворуч від житлового будинку на поверхні сидіння крісла серед мотлоху виявлено та вилучено предмет схожий на запал типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями: 96-76 УЗРГМ 583 , який є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний до здійснення вибуху.
Далі, приблизно о 03 годині 10 хвилин 23.05.2020 року ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, прийшов до магазину продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_8 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, приблизно о 03 годині 17 хвилин 23.05.2020, ОСОБА_5 , впевнившись, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь приготовленого та принесеного з собою невстановленого в ході судового розгляду знаряддя злочину, демонтував ролет, а потім віджав металопластикові двері та проник до приміщення магазину.
Після чого, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав грошові кошти в сумі 1241,00 гривні.
З викраденими грошима ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 1241 грн.
Крім того, 24.05.2020 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, прийшов до магазину продовольчих товарів «Добриня» ФОП «Дзвіняцька», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, приблизно о 04 годині 05 хвилин 24.05.2020 ОСОБА_5 впевнившись, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь приготовленого та принесеного з собою невстановленого в ході судового розгляду знаряддя злочину, віджав металопластикові двері та проникнув до приміщення магазину.
Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи діяти умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно викрав грошові кошти в сумі 2500,0 гривень.
З викраденими грошима ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 2500 грн.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані: за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання, придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу; ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше приміщення.
В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та направити на новий розгляд.
В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції ухвалив вирок без врахування обставин справи. Обвинувачений вважає, що кваліфікуючі ознаки злочинів не можна застосовувати до нього, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. Зазначає, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України не доведена.
Апеляційним судом, у зв`язку із введенням військового стану в Україні та неможливістю доставлення обвинуваченого ОСОБА_5 безпосередньо до приміщення Дніпровського апеляційного суду, було вжито усіх необхідних заходів для забезпечення його участі в судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4, однак, за повідомленням працівника установи по забезпеченню видеоконференції, ОСОБА_5 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, причин неявки і заяв про відкладення розгляду справи не надав. Аналогічно його захисник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки до суду або заяв про відкладення справи також не надав. За наведених обставин, відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи.
Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Доводи апеляції обвинуваченого щодо недоведеності його вини в скоєнні інкримінованих йому злочинах, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, і необґрунтованості оскаржуваного вироку, з посиланням на недоведенність кваліфікуючих ознак вчинення ним злочинів, колегія суддів, вважає безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими у суді першої інстанції в їх сукупності доказами.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на причетність і вину ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що виразилися у зберігання, придбанні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу та за ч. 3 ст. 185, таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 263 КК України підтверджено показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були понятими при проведенні обшуку під час якого було вилучено по місцю проживання ОСОБА_5 уніфікований запал дистанційної дії типу - УЗРГМ з маркувальними позначеннями: 96-76 УЗРГМ 583, та безпосередньо будучи допитані у суді першої інстанції підтвердили, що були присутніми при проведенні обшуку у якості понятих, і під час обшуку у дворі, в якомусь закутку вилучили запал від гранати, її ручка була обмотана ізолентою. Після цього у ОСОБА_5 знімали відбитки пальців, все фіксувалось на відео камеру, запал був також упакований в окремий пакет, вони розписувалися на пакетах.
За показами свідка ОСОБА_13 , який є рідним братом обвинуваченого, останній також підтвердив, що під час обшуку у кріслі виявили предмет з гачком, поліцейські знімали відбитки пальців з предмету, який вони виявили.
Допитаний свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснював, що ОСОБА_5 його знайомий, що останній по телефону попросив прийти до нього і бути присутнім у якості понятого. Той момент, коли виявили запал від гранати він не бачив, його покликали пізніше. При цьому, також підтвердив що поліцейські щось знайшли, виявилось запал до гранати, далі обробляли руки ОСОБА_5 порошком та знімали відбитки пальців на ліпку стрічку. Все упаковували в пакети, опечатували, підписували пакети. Все знімалось на відеокамеру.
Окрім показів свідків, які узгоджуються між собою, причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 263 КК України підтверджуються і узгоджуються з дослідженими у суді першої інстанції доказами, зокрема протоколом обшуку від 21 травня 2020 року, проведеного на підставі ухвали суду, під час якого за місцем проживання ОСОБА_5 ,на поверхні сидіння крісла серед мотлоху виявлено та вилучено предмет схожий на запал типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями: 96-76 УЗРГМ 583.
За висновком судової експертизи зброї № 19/104-11/1/170 від 10 червня 2020 року, наданий на дослідження предмет, є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний до здійснення вибуху.
Отже дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, а висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним цього кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, і взаємозв`язку, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості, і що повністю відповідає фактичним обставинам справи.
Щодо стверджень обвинуваченого в апеляції про недоведеність кваліфікуючих ознак за ч. 3 ст.185 КК України, тобто повторності та крадіжки з проникненням в інше приміщення є також безпідставними.

Так, за показами потерпілого ОСОБА_9 , безпосередньо наданими ним у суді першої інстанції, він є власником магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, вночі 23 травня 2020, приблизно о 03.20 годині спрацювала сигналізація та на місце прибули співробітники охоронної агенції та співробітники поліції. Також вказав, що в коробці біля каси були залишені розмінні гроші, 1240 гривень. Проникнення до магазину відбулось через те, що зламали двері та віджали ролет, який їх закривав.
Свідок ОСОБА_15 , яка працює продавцем в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердила покази потерпілого, що в магазині сталася крадіжка, гроші були в касі, розмінні гроші, вони були в пластиковій коробочці.
Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працює в ОА Явір охоронцем та травні 2020 року він перебував біля магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 та бачив біля цього магазину ОСОБА_5 , оскільки впізнав його за тим фото, яке їм показували під час оперативки на роботі.
Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , які працюють охоронцями в ОА Явір, та які виїжджали на виклик 23 травня 2020 рок, поступив дзвінок на пульт про те, що сталася крадіжка в магазині. Ролети на магазині були зламані, на вхідних дверях та відчинені вхідні двері і спрацювала сирена. В магазині були розкидані цигарки біля касового столу, ящик в касовому столі відкритий, на підлозі в купі цигарок лежав калькулятор.
Потерпіла ОСОБА_10 , яка є власником магазину, який розташований по АДРЕСА_3 , пояснила, що 24 травня 2020 року вночі в магазині спрацювала сигналізація. Ролети, які закривали двері були зламані і двері відігнуті і зовсім відкриті. В магазині зникли гроші в сумі 2500 грн, які зберігалися в маленькій коробочці біля каси.
Свідок ОСОБА_18 , який працює охоронцем в ОА Явір, та який виїжджав на виклик, пояснив, що 23 травня 2020 року він заступив на чергуванн, близько 04 годин ранку поступив дзвінок на пульт про те, що сталася крадіжка в магазині. Ролети на магазині були зламані.
Окрім показів потерпілих та свідків, які узгоджуються між собою, причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 183 КК України підтверджуються і узгоджуються з дослідженими у суді першої інстанції доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 23 травня 2020 року та фото таблиця до нього, де проведений огляд приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та виявлено пошкоджені ролети вхідної двері; актом інвентаризації, відповідно до якого власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, в ході якої виявлена нестача в розмірі 1241,00 гривень.
За висновком експерта № 19/104-17/2/208 від 22 травня 2020 року, відповідно якого сліди пальця руки розміром 13х21мм, вилучені 21 травня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_5 , залишений середнім пальцем правої руки, особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Згідно висновку експерта № 19/104-7/3/758 від 17 червня 2020 року, сліди папілярного узору пальця руки розміром 14х21мм, який зафіксований на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 36х44 мм вилучений під час огляду місця події 23 травня 2020 року, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , залишений безіменним пальцем правої руки, особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Віджповідно до протоколу огляду місця події від 24 травня 2020 року та фото таблиця до нього, проведений огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 та виявлено пошкодження вхідної двері.
За актом інвентаризації, проведеної власником магазину «Добриня» ОСОБА_10 , виявлена нестача грошових коштів на суму 2500,00 гривень.
Відповідно до висновку експерта № 19/104-7/3/756 від 17 червня 2020 року, сліди папілярного узору, вилучені під час огляду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме: розміром 14х35 мм, залишений безіменним пальцем правої руки, особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 розміром 16х18 мм, залишена середнім пальцем лівої руки, особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надані зазначеними вище потерпілим та свідками покази є логічними, послідовними, суттєвих розбіжностей між ними немає, узгоджуються між собою, та з дослідженими у суді першої інстанції доказами в їх сукупності і взаємозв`язку.
Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_5 колегія суддів не знаходить, адже суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказує обвинувачений в апеляції в підтвердження недоведеності своєї вини.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу та за ч. 3 ст. 185, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше приміщення, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).
Щодо справедливості і відповідності призначеного покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, повною мірою дотримався зазначених норм закону, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, перебував під адміністративним наглядом. Суд першої інстанції також врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також обтяжуючу покарання обставину, а саме рецидив злочину та обґрунтовано дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, у виді остаточного покарання строком 4 роки 6 місяців позбавлення волі, яке відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, оскільки саме таке покарання є обґрунтованим і справедливим.
Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів також не вбачає.
Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000694, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4