Справа № 173/1001/22
Номер провадження1-кп/173/163/2022
17 серпня 2022 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 21.04.2022 року близько 15.00 год., більш точний час під час досудового розслідування встановлено не було, знаходячись по вул. Ілляшевської в с. Пушкарівка Верхньодніпровської територіальної громади Кам`янського району Дніпропетровської області, зустрів потерпілого ОСОБА_9 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та конфлікту під час бесіди у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення останньому тілесних ушкоджень. Після чого, останній реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, підійшовши до потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час знаходився біля лавочки та наніс останньому не більше одного удару кулаком лівої руки по обличчю, а саме у праве вухо. Потім ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 ще один удар кулаком лівої руки в тім`яну ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .
У результаті умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 27-Е-Д від 18.05.2022 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді трьох саден в тім`яній ділянці голови, які згідно з п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути утворені від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею з ймовірним подальшим падінням на тверду підлеглу поверхню з висоти власного зросту або з висоти, близької до неї, давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в описовій частині постанови слідчого, що підтверджується відповідними даними огляду потерпілого.
Після чого, 21.04.2022 року близько 15.30 год., більш точний час під час досудового розслідування встановлено не було, знаходячись по вул. Ілляшевської в с. Пушкарівка Верхньодніпровської територіальної громади Кам`янського району Дніпропетровської області, зустрів потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення останньому тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 та наніс останньому один удар долонею правої руки по обличчю з ліва в області лівої щоки та вуха. Від даного удару ОСОБА_6 впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 ще більше двох ударів кулаками обох рук в область голови та обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .
У результаті умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 28-Е-Д від 18.05.2022 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі в правій скроневій ділянці голови, синця на шкірі лівої щоки, які згідно з п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути утворені від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею з ймовірним подальшим падінням на тверду підлеглу поверхню з висоти власного зросту або з висоти, близької до неї, давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в описовій частині постанови слідчого, що підтверджується відповідними даними огляду потерпілого.
Того ж дня, 21.04.2022 року близько 16.00 години (більш точний час під час досудового розслідування встановлено не було), ОСОБА_4 знаходився в приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та конфлікту із раніше знайомим чоловіком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення останньому тілесних ушкоджень, після чого, останній реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 , який в цей час знаходився у приміщенні літньої кухні та наніс останньому кулаком лівої руки один удар в праву щоку в області щелепи потерпілого, від даного удару ОСОБА_5 впав на підлогу, спиною до низу, вдарившись лівою тім`яною ділянкою голови об одвірок.
У результаті умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 26-Е-Д від 18.05.2022 у нього виявлені ушкодження у вигляді синців на шкірі правої щоки та на шкірі в лівій тім`яній ділянці голови, які згідно з п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути утворені від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею з ймовірним подальшим падінням на тверду підлеглу поверхню з висоти власного зросту або з висоти, близької до неї, давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в описовій частині постанови слідчого, що підтверджується відповідними даними огляду потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального проступку визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.
Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ними фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілих та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Надаючи оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає, що він офіційно не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 125 КК України.
На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1