ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/1793/20 Номер провадження 11-кп/814/1787/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 13 червня 2022 року про продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ,

за участю: обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції ) , -

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 13 червня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів до 11 серпня 2022 року;

Приймаючи таке рішення , суд послався та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання прокурора не зменшились.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Не погодившись з вказаним рішенням суду ,обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвали та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, її автор посилається на те, що прокурором не було надано суду доказів наявності ризиків , визначених у ст.177 КПК України. Вважає , що прокурором не вмотивовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Судом не прийнято до уваги дані щодо його особи обвинуваченого та той факт, що перебування у слідчому ізоляторі становить загрозу його життю в умовах військового стану.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги , проаналізувавши матеріали судового провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183,194, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , в Ленінському районного суді м. Полтава перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 185 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , та даних про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

В контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає , що зокрема , ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників , пов`язаних з характером особи , її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом , сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною , в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того , що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії , «Гарицька проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» , «Ілійков проти Болгарії» ) , а наявність судимості може стати підставою для обгрунтування того , що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», « Мацнеттер проти Австрівї»).

Ураховуючи зазначене, доводи , наведені в апеляції про відсутність доказів існування ризиків , передбачених статтею 177 КПК України, на думку колегії суддів , є безпідставними.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В цьому контексті колегія суддів наголошує , що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вже наведено вище ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за вчинення якого, у разі доведення вини, передбачене до 6 років позбавлення волі. Судове провадження в даний час триває, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Отже доводи апеляції про недоведеність існування ризиків передбачених ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи автора апеляції , що дані про особу обвинуваченого є такими , що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Судом першої інстанції у повній мірі досліджено обставини , за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів зокрема не вважає обґрунтованими доводи автора апеляції про порушення його права на захист.

Як вбачається із матеріалів провадження під час розгляду клопотання прокурора участь приймав адвокат, отже право обвинуваченого на захист було забезпечене. Розгляд при цьому клопотання через два дні після отримання, відповідає приписам КПК і не утворює ознак порушення права на захист.

Не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який і доводи автора апеляції та адвоката в апеляційному суді про забезпечення безпеки обвинуваченого в умовах військового стану.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що питання осіб, що перебувають під вартою лежить виключно в площині повноважень органу де особа перебуває. На разі відсутні докази на підтвердження доводів обвинуваченого та його адвоката щодо неможливості його перебування в місцях попереднього ув`язнення.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 13 червня 2022 року про продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4