Провадження № 1-в/638/47/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить замінити йому покарання на більш м`яке або звільнити умовно-дострокові від відбування покарання.
В обґрунтуванні клопотання зазначає, що згідно другого рішення ЄСПЧ від 30 січня 2020 року в слідчих ізоляторах неналежні умови тримання, у зв`язку з чим, просить замінити покарання на більш м`яке або звільнити умовно-дострокові від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд його заяви без його участі.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала проти задоволення клопотання.
Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.05.2017 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 23.10.2016 року.
Станом на 13.07.2022 року засуджений перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» та відбув більше двох третин строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Інших підстав законом не передбачено.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Так, згідно характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 15.07.2021 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29 жовтня 2016 року. Під час тримання в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією у станови не заохочувався, до праці не залучався. З 29 липня 2017 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень немає, адміністрацією установи заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, намагається підтримувати охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований на виробництві установи різноробом, до праці ставиться добре намагається у повному обсязі виконати доручену роботу.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до засудженого було застосовано чотири заохочень у виді подяки та одне у виді похвальної грамоти. Стягнень немає.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_4 характеризувався добре.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Матеріали особової справи не містять даних про залучення засудженого ОСОБА_4 до оплачуваних робіт та нарахувань йому заробітної плати.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З довідки №1-24102016/59008, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що вироком Конотопського районного суду Сумської області від 26 серпня 2004 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року 10 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Конотопського районного суду Сумської області від 25 лютого 2004 року, та остаточно до відбуття призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.
Ухвалою Конотопського районного суду Сумської області від 21 квітня 2005 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 6 днів.
Вироком Конотопського районного суду Сумської області від 16 вересня 2009 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.
З матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_4 було застосовано умовно-дострокове звільнення, проте він належних висновків для себе не зробив та знову вдався до злочинної діяльності.
Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2017 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Клопотання ОСОБА_4 про зменшення йому строку покарання у зв`язку з неналежними умовами тримання під час попереднього ув`язнення також не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на нормах діючого КПК України та КК України.
При цьому, згідно ч. 1, 5, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Норми діючого КПК України та норми діючого КК України не передбачають підстав для зменшення строку покарання у зв`язку з неналежними умовами тримання в слідчому ізоляторі.
На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -
постановив:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1