ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 640/8811/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1017/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.194 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , з участю представника потерпілого ОСОБА_10 , без участі самого потерпілого ОСОБА_11 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м.Харкова від 19 11 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (більш повні анкетні дані вказано у вироку суду) визнано винним за ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 24 02 20212 року по 19 11 2021 року.

Покарання вказаному обвинуваченому призначено зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням додаткових зобов`язань у відповідності до ст.76 КК України (т.4 а.с.79).

Обвинуваченого ОСОБА_8 (більш повні анкетні дані вказано у вироку суду) за обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.27 і ч.2 ст.194 КК України визнано невинуватим на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень (т.4 а.с.79-оборот).

ОСОБА_7 судом визнаний винним та засуджений за те, що він 04 03 2014 року приблизно о 01 год. 00 хв., реалізуючи свій умисел направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме шляхом підпалу автомобіля «Хонда Цівік» р.н.з. НОМЕР_1 , приїхав до житлового будинку №67 по вул.Пушкінська в м.Харкові біля якого був припаркований вищевказаний автомобіль який належав ОСОБА_11 .

Далі ОСОБА_7 облив капот вказаного автомобіля бензином та підпалив його в результаті чого автомобіль було пошкоджено вогнем.
Причиною виникнення пожежі стало займання горючих матеріалів під впливом джерела запалювання у виді «відкритого вогню».
В результаті злочинних дій потерпілому спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16141 грн.99 коп. (т.4 а.с.75).

Суд визнав і засудив ОСОБА_7 саме за ч.2 ст.194 КК України, тобто за умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачувався в тому, що він в кінці лютого 2014 року, точнішої дати встановити не виявилось можливим, на грунті раніше існуючих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_11 , став виношувати наміри, направлені на умисне пошкодження належного потерпілому автомобіля марки «Хонда Цівік» р.н.з. НОМЕР_2 .
В подальшому , реалізуючи свої злочинні наміри, шляхом умовляння і підкупу схилив ОСОБА_7 до вчинення злочину, вступивши з ним у злочинну змову, направлену на умисне пошкодження, шляхом підпалу, чужого майна, а саме вищезазначеного автомобіля.
За обвинуваченням ОСОБА_8 зазначив, що за виконання вказаного доручення ОСОБА_7 отримає від нього грошові кошти у розмірі 2000 грн.

Саме після цього ОСОБА_7 04 03 2014 року приблизно о 01 год. 00 хв., реалізуючи свій умисел направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме шляхом підпалу автомобіля «Хонда Цівік» р.н.з. НОМЕР_1 , приїхав до житлового будинку №67 по вул.Пушкінська в м.Харкові біля якого був припаркований вищевказаний автомобіль який належав ОСОБА_11 .

Далі ОСОБА_7 облив капот вказаного автомобіля бензином та підпалив його в результаті чого автомобіль було пошкоджено вогнем.

Причиною виникнення пожежі стало займання горючих матеріалів під впливом джерела запалювання у виді «відкритого вогню».

В результаті злочинних дій потерпілому спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16141 грн.99 коп.

Дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.4 ст.27 і ч.2 ст.194 КК України, тобто підбурювання до умисного пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

За результатами розгляду даної справи суд першої інстанції виправдав ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень (т.4 а.с.78).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_8 скасувати так як вважає, що рішення суду першої інстанції про виправдання обвинуваченого на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень є поспішним, передчасним, немотивованим, а тому незаконним (т.4 а.с.82-83).

Щодо ОСОБА_7 прокурор погоджується з тим, що вирок суду першої інстанції не підлягає зміні.

Інші учасники апеляцій на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та представник потерпілого підтримали доводи апеляційної скарги прокурора із зміненими доводами, сам обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 покладається на розсуд суду.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора та представника потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Однак, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра.

Таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Що стосується апеляційних доводів прокурора на безпідставність виправдання ОСОБА_8 який обвинувачувався за ч.4 ст.27 та ч.2 ст.194 КК України та був виправданий судом на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень то вони заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів при виправданні обвинуваченого ОСОБА_8 який обвинувачувався за ч.4 ст.27 і ч.2 ст.194 КК України та був виправданий судом на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, то суд вдався до суттєвих протиріч.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 під час допиту в суді пояснив, що погодився на вчинене ним пізніше діяння та отримав грошові кошти від ОСОБА_8 . Причому ОСОБА_8 сказав ОСОБА_7 , що чим більше той пошкодить автомобіль потерпілого, тим більше коштів він йому заплатить.

Це може свідчити про те, що у ОСОБА_8 , як у підбурювача мав місце невизначений умисел щодо наслідків злочинного діяння скоєного ОСОБА_7 , що судом не прийнято до уваги та не проаналізовано.

Крім того потерпілий пояснив, що ОСОБА_8 погрожував йому саме спалити його автомобіль, однак суд не надав показанням потерпілого належної оцінки, не прийняв їх до уваги і вказавши, що погроза не утворює складу злочину, передбаченого ст.194 КК України, проте це може свідчити про його наміри, наявність умислу саме на підпал автомобіля потерпілого.

Протиріччя у виправданні судом обвинуваченого ОСОБА_8 виявляються ще і в тому, що як показав обвинувачений ОСОБА_7 при домовленості на пошкодження автомобіля потерпілого розмір винагороди за вчинений злочин мав бути залежним від тяжкості спричинених пошкоджень.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування вироку суду першої інстанції за обставин викладених прокурором у його апеляційній скарзі та призначення нового судового розгляду.

Так, реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів встановила наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та відповідно до ч. 2 п.7 ст. 412 КПК України у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення, що оскаржується та призначення в силу п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлення при апеляційному розгляді низки істотних процесуальних порушень свідчить про неналежне дотримання судом загальних засад кримінального провадження, що передбачені п.п. 2,15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки прокурор в апеляційній скарзі просить про скасування вироку з постановленням обвинувального вироку судом апеляційної інстанції, подана ним апеляційна скарга задовольняються частково, в частині скасування судового рішення з наведених вище підстав.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені вищевказані порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, надати оцінку та здійснити перевірку доводів, що містить апеляційна скарга прокурора, дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального закону, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 19 11 2021 року по справі щодо обвинувачених:

-ОСОБА_7 , який визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.194 КК України;

-ОСОБА_8 , який обвинувачувався за ч.4 ст.27 та ч.2 ст.194 КК України та виправданий судом на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, - в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 , - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити частково.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.27 та ч.2 ст.194 КК України.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

В частині призначення нового розгляду даної справи щодо ОСОБА_8 ухвала оскарженню не підлягає.

Касаційна скарга на дане судове рішення в іншій частині, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4