Справа № 182/3295/22
Провадження № 1-кс/0182/873/2022
У Х В А Л А
Іменем України

17.08.2022 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000904, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4

власника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке було погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000904, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме на грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA) та (857033, VA ), які було вилучено до СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Станіславського 1, долучено речовими доказами, та зберігаються до вирішення питання по суті, в спеціальному пакеті НПУ KIV 2131331.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12.08.2022 року в вечірній час, знаходячись на блок пості поблизу с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 висловив пропозицію службовій особі Нікопольського РУП надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою Нікопольського РУП в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням наданої їй влади.

12.08.2022 року розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

12.08.2022 року було проведено огляд місця події, на блок посту авто-пропускного режиму, який знаходиться на 227 км с. поблизу АДРЕСА_1 , при якому, було виявлено грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA8) та (857033, VA 169585733), які намагався надати в якості неправомірної вигоди працівникам поліції громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Були допитані в якості свідків працівники Нікопольського РУП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які вказали що, перебуваючи на блок посту з авто-пропускного режиму, на 227 км с. поблизу с. Придніпровське автодороги Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області, ними було виявлено у гр.. ОСОБА_5 який керував транспортним засобом у нетверезому стані, та якого було складено адміністративний протокол, за ст.130 КУпАП.

Виявлені грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA8) та (857033, VA 169585733) було вилучено до СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Станіславського 1, долучено речовими доказами, та зберігається до вирішення питання по суті, в спеціальному пакеті НПУ KIV 2131331.

Отже, якщо повернути грошові кошти - майно яке має значення для кримінального провадження, то вказане може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Також унеможливлює проведення повного дослідження та розслідування даного злочину, та встановлення події кримінального правопорушення.

Вилучене майно, може містити на собі сліди вчинення злочину і має суттєве значення під час розслідування зазначеного провадження, оскільки є предметом злочину, та визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, вилучені грошові кошти визнані постановою слідчого від 12.08.2022 року речовим доказом.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ст.96-1 ККУ Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 - 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 - 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212 - 1, частиною першою статей 222, 229, 239 - 1, 239 - 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 - 1, 364 - 1, 365 - 2 цього Кодексу.

2. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі:

1) обвинувального вироку суду;

2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру;

4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

3.

Відповідно до ст. ч.1 ст. 369 ККУ, Пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до ч.1 ст.369 ККУ санкція статті передбачає основне покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк, із спеціальною конфіскацією.

Відповідно до цього, вилучене майно підлягає під можливу спеціальну конфіскацію, передбаченого ст.ст.96-1, 96-2 ККУ.

Згідно статті 96-2. Випадки застосування спеціальної конфіскації

1. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, для виконання завдань кримінального провадження встановлених ст. 2 КПК України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків і забезпечення цивільного позову, слідчий і звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Власник грошових коштів ОСОБА_5 ,. у судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту на ці грошові кошти.

Вислухавши сторони, вивчивши додані до клопотання копії матеріалів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до змісту ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Із наданих слідчим матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000904 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України.

12.08.2022 року в вечірній час, знаходячись на блок пості поблизу АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 висловив пропозицію службовій особі Нікопольського РУП надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою Нікопольського РУП в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням наданої їй влади.

12.08.2022 року розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

12.08.2022 року було проведено огляд місця події, на блок посту авто-пропускного режиму, який знаходиться на 227 км с. поблизу АДРЕСА_1 , при якому, було виявлено грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA8) та (857033, VA 169585733), які намагався надати в якості неправомірної вигоди працівникам поліції громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Були допитані в якості свідків працівники Нікопольського РУП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які вказали що, перебуваючи на блок посту з авто-пропускного режиму, на 227 км с. поблизу с. Придніпровське автодороги Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області, ними було виявлено у гр. ОСОБА_5 який керував транспортним засобом у нетверезому стані, та якого було складено адміністративний протокол, за ст.130 КУпАП.

Виявлені грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA8) та (857033, VA 169585733) було вилучено до СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Станіславського 1, долучено речовими доказами, та зберігається до вирішення питання по суті, в спеціальному пакеті НПУ KIV 2131331.

Вказані купюри, визнані постановою слідчого від 12.08.2022 року речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000904.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні прокурора, ним доведено значення вказаного майна, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання їх як доказів.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке було погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти іноземної валюти 200 євро номіналом по 100, (026638 VA) та (857033, VA ), які було вилучено до СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Станіславського 1, долучено речовими доказами, та зберігаються в спеціальному пакеті НПУ KIV 2131331.

Визначити місцем зберігання арештованого майна Нікопольський РУП ГУПН в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

Виконання даної ухвали доручити старшому слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1