ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/851/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/851/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000226 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 .Іна вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 22.06.2021 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця смт Білозерка Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Суд встановив, що ОСОБА_7 28.05.2021 року близько 20-00 год., знаходячись напроти магазину «Везунчик» по Станіславському шосе в смт Білозерка Херсонської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту умисно наніс ОСОБА_10 два удари кулаком правої руки в обличчя від яких потерпілий впав з висоти власного росту на тверду поверхню, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, синців обличчя, правої верхньої кінцівки, правої поперекової ділянки, садна правої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, пом`якшити ОСОБА_7 покарання, визначивши його у виді штрафу. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначене судом покарання у виді громадських робіт не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Суд не врахував при призначенні покарання, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, має на утриманні малолітню дитину, одружений, в силу ст. 89 КК України не судимий, працює неофіційно, що дає йому можливість сплатити штраф.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу ч. 2 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання, захисник не навів переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом видом і розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.

Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, у вчиненні кримінального проступку вину визнав та щиро розкаявся, що визнано обставиною, яка пом`якшує покарання.

Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, хоча санкція ч. 2 ст. 125 КК передбачає альтернативні і більш суворі види покарання такі як виправні роботи, арешт та обмеження волі. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений працює неофіційно, має дружину та дитину, не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності його особи та беззаперечно давали підстави для висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу. Вказані факти жодним чином не стримали ОСОБА_7 від вчинення кримінального правопорушення.

Тому, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та відомості про особу винного, апеляційний суд вважає, що судом враховано всі обставини, передбачені у ст. 65 КК. Призначене обвинуваченому за ст. 125 ч. 2 КК покарання у виді громадських робіт ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 22.06.2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 19.08.2021 року ОСОБА_5 .