Справа № 456/4263/21
Провадження № 1-кп/456/42/2022
ВИРОК

іменем України

10 лютого 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Стрий кримінальне провадження № 0000161 від 10.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 7.08.2021р. близько 04.00 год., перебуваючи на вул. Шевченка, в с. Завадів, Стрийського району, під час словесного конфлікту, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаками в область голови, від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 , ще декілька ударів в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна в надбрівній ділянці голови зліва, синець в надбрівній ділянці голови справа, садно біля зовнішнього кута лівого ока, забій м`яких тканин носа, синець на спинці носа у верхній третині, синець на нижній повіці правого ока, синець на нижній повіці лівого ока, садно на кінчику носа посередині, яке частково поширювалось на ділянку нижнього краю зовнішньої поверхні правої носової ніздрі, садно-поверхневу рану на червоній каймі верхньої губи посередині, садно-поверхневу рану на червоній каймі нижньої губи посередині, травматичний скол дистальної частини ріжучої поверхні коронки першого верхнього зуба справа, які згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав, повністю погоджується з обставинами, оголошеними прокурором з обвинувального акта. Додатково пояснив, що з потерпілим був знайомий виключно візуально, останнього зустрів в с. Завадів. Під час розмови з потерпілим в них виник словесний конфлікт, в ході якого він наніс потерпілому декілька ударів кулаками по обличчю від чого той впав на землю, після чого він завдав йому ще декілька ударів кулаками в область голови. У вчиненому щиро кається, просить його суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, доведена повністю, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на

увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
Також при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини правопорушення, його наслідки, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин, по справі не встановлено.

Помякшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_4 , щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Враховується, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, потерпілий при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе шляхом застосування до нього покарання у вигляді громадських робіт, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Вирішуючи питання про цивільний позов і відшкодування збитків, суд виходить з того, що кримінальним правопорушенням обвинуваченого потерпілому заподіяна шкода, що доведено в ході судового слідства, тому заявлений ОСОБА_5 цивільний позов підлягає задоволенню, однак частково.

Так, 22.09.2021 на адресу суду ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заявлений позов мотивовано тим, що зазначеним кримінальним правопорушенням йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн.. Крім того, завдано матеріальних збитків, що складається з вартості пошкодженого майна та коштів витрачених на медобстеження та лікуванння на загальну суму 7500 грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задоволити.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, на суму матеріальних збитків 2200 грн..

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 , що стверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність шкоди заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.125 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт спричинення ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, потерпілому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

На підтвердження понесених матеріальних витрат, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копії квитанцій про проведення обстеження комп`ютерна томографія 1100 грн. та реставрація зуба 1100 грн..

При цьому цивільним позивачем жодним чином недоведено, що в ході заподіяних йому тілесних ушкоджень, було пошкоджено його наручний годинник та мобільний телефон. Окрім того зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень (область голови), залишається незрозумілим і необґрунтовано цивільним позивачем, яким чином було пошкоджено телефон та годинник, а тому в цій частині вимог, слід відмовити.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що цивільний позов у частині стягнення матеріальної шкоди слід задоволити частково та стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 загальний розмір завданої матеріальної шкоди в сумі 2200 грн..

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачає, що

моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, такий переніс фізичну біль, перебував на амбулаторному лікуванні, що вплинуло на його звичайний спосіб життя, призвело до вимушених змін.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 2 500 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2200 /дві тисячі двісті/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2500 /дві тисячі п`ятсот/ грн. моральної /немайнової/ шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1