Справа № 589/642/20
Провадження № 1-кп/589/234/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000084 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.06.2020р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 70 КК України до 7 років і 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 15:00 год. 19.01.2020р. ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де спільно вживали алкогольні напої. У подальшому в ході спілкування ОСОБА_4 вчинив словесну сварку з ОСОБА_7 . Під час з`ясування відносин ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який перебував поруч з ним та сидів на дивані кухні зазначеного будинку, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, підійшовши до останнього та умисно почергово наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаками рук.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - крововилив у м`яких тканинах вискової області зліва (в 178см від стоп); крововилив під твердою мозковою оболонкою справа (120 мл), відповідно опуклій поверхні правої півкулі у вигляді рідкої крові з неоформленими дрібними та пухкими кров`яними згортками соковитого темно-червоного кольору, з гладкою поверхнею; плямистий крововилив під м`яку мозкову оболонку тім`яної частки справа, набряк-стиснення головного мозку; синця на верхньому повіці правого ока, розміром 4x1,6 см; садна (2) в лобній області зліва, розмірами 4x1см і 1x1см; садно на переніссі, розміром 1,5x0,6см; синець на лівій боковій поверхні нижньої щелепи і лівій щоці розміром 7x6см; крововилив на перехідній облямівці верхньої губи та слизовій оболонці переддвер`я порожнини рота; відсутній перший зуб зверху зліва, перший зуб зверху справа і другий зуб зверху справа; синці (2) на передній черевній поверхні справа, розмірами 8x9см і 2,5x1,5см; синець на зовнішній поверхні лівого ліктя розміром 8x7см; синець по зовнішній поверхні лівої кисті біля основи першого пальця розміром 4x2см і біля зап`ястка розміром 2x2см; синець на передній поверхні правого колінного суглобу.

У подальшому ОСОБА_7 близько 08:00 год. 20.01.2020р., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Смерть ОСОБА_7 настала від набряку - стиснення головного мозку, внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки, яка несе ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Вказані злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

В ході судового розгляду обвинувачений не визнав свою провину у вчиненні цього злочину, він не спростовував, що побився з загиблим, але зазначав, що від його ударів той не міг отримати травми, від яких помер.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 19.01.2020р. близько 16:00 год. він, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в гостях у ОСОБА_10 , святкували Водохреща. Обвинувачений сидів за столом, а ОСОБА_7 на дивані навпроти. Як зазначає обвинувачений, від ОСОБА_7 був неприємний запах, з приводу чого він зробив йому зауваження, а той в свою чергу відповів нецензурною лайкою. Після цього, за словами ОСОБА_4 , він підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому 2-3 удари в область грудної клітини. На цьому конфлікт був вичерпаний, ОСОБА_7 продовжив сидіти, а обвинувачений пішов спати вдома у ОСОБА_10 . При цьому обвинувачений не пам`ятає хто саме був присутній у кімнаті, в той час коли він наносив удари, а також не згадав чи наносив потерпілий йому удари у відповідь.

Беручи до уваги зміст вказаних пояснень та незважаючи на те, що обвинувачений вину не визнав, суд вважає, що його вина в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, доведена, виходячи з наступного.

Потерпіла ОСОБА_11 суду пояснила, що 19.01.2020р. ввечері їй зателефонував співмешканець ОСОБА_12 та повідомив, що її син ОСОБА_7 прийшов на ферму в с. Собичеве, де вони разом з її співмешканцем працювали, він був в крові. ОСОБА_7 пояснив ОСОБА_12 , що його побив ОСОБА_13 . Потерпіла на той час була в м. Шостка, швидку допомогу вирішили не викликати, оскільки думали, що сину полегшає, коли протверезіє. Всю ніч він був на фермі з ОСОБА_12 . Однак вранці наступного дня їй зателефонувала ОСОБА_14 (господарка ферми) та попросила викликати швидку допомогу. Близько 06:30 20.01.2020р. вона викликала швидку додому до будинку свого співмешканця, куди на той час вже перевезли її сина. Проте коли лікарі приїхали, то сказали, що допомогти вони вже не можуть, оскільки ОСОБА_7 помер. Потерпіла побачила свого сина вже в морзі, пам`ятає, що на його тілі в області рук та шиї були синці.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що 19.01.2020р. вона, ОСОБА_13 та хлопець на ім`я ОСОБА_16 , який працював на фермі, та з яким свідок раніше знайома не була, були у ОСОБА_10 в гостях в с. Собичеве, святкували день народження останнього, вживали спиртне. У ОСОБА_17 з ОСОБА_16 виник конфлікт, причини якого свідок не пам`ятає. Оскільки пройшло багато часу, то вона більше нічого повідомити не може. Водночас зазначила, що показала все як було під час слідчого експерименту.

Так, в ході слідчого експерименту, проведеного 22.01.2020 року за участю свідка ОСОБА_15 , який зафіксовано відповідним протоколом з використанням технічних засобів, остання показала місце вчинення злочину будинок АДРЕСА_2 . Перебуваючи у господарстві, ОСОБА_15 вказала, що після обіду 19.01.2020р. в кімнаті, де відбувалося застілля, залишалися вона, обвинувачений та загиблий. Показала, що вона з ОСОБА_4 сиділи за столом, а потерпілий на дивані, оскільки від нього смерділо навозом і за стіл його не посадили. Час від часу він підходив до столу, щоб взяти їжу чи спиртне. В ході сварки, яка виникла між чоловіками через те, що ОСОБА_4 почав висловлювати своє невдоволення неприємним запахом, що йшов від ОСОБА_7 , потерпілий продовжував сидіти на дивані обличчям до обвинуваченого. В свою чергу, ОСОБА_4 підійшов до нього і стоячи, наніс йому від 7 до 10 ударів правою рукою в область обличчя, після чого відійшов від нього. Свідок в цей час вже піднялася зі стільця, на якому сиділа, і спостерігала через завіску за тим, що відбувалося. На обличчі у потерпілого була кров. Потім вона принесла до дивану тазик з водою, щоб потерпілий вмився. Потерпілий сидів, нахиливши голову вперед. Надвечір зателефонувала ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) і потерпілий пішов на роботу.

Слідчий експеримент був проведений у будинку АДРЕСА_2 з письмового дозволу володільця житла - ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 19.01.2020р. він приїхав у с. Собичево десь о 10 годині. Оскільки у нього напередодні був день народження, то він взяв горілки та прийшов до свого будинку, де він на той час проживав разом з обвинуваченим. Крім інших, вдома були обвинувачений та ОСОБА_7 . Сиділи, розмовляли, вживали спиртне. Будик ОСОБА_20 почав сваритися з ОСОБА_7 через те, що від нього відчувався запах навозу. Невдовзі свідок залишив компанію, пішов спати та, що було потім, йому не відомо. Близько 18:30 його розбудив ОСОБА_13 , оскільки той мав йти на роботу. На той час вже всі порозходились по домівках. Свідок зазначає, що вранці наступного дня до них прийшла поліція та тоді він дізнався, що ОСОБА_7 помер.

Свідок ОСОБА_21 повідомила, що 19.01.2020р. вона, ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 були у ОСОБА_10 в гостях на дні народженні, вживали спиртне. Будик ОСОБА_20 сказав, що від ОСОБА_7 відчувається неприємний запах та наказав йому перевдягнутись. В цей час ОСОБА_10 вже пішов спати, за столом залишилися ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , а ОСОБА_7 сидів на дивані, йому було погано від алкоголю. Потім за нею прийшов ОСОБА_24 та близько 15 години вона з ОСОБА_24 звідти пішли. Вранці наступного дня прийшли працівники поліції, повідомили, що ОСОБА_7 помер. Зазначила, що бійки при ній не було.

Свідок ОСОБА_24 показав, що після 14 години він прийшов додому до ОСОБА_10 аби забрати свою подругу ОСОБА_21 , оскільки вони про це домовились. Точної дати свідок не пам`ятає, проте зазначає, що це було у 2020 році, у холодну пору року. У ОСОБА_10 в гостях, окрім його подруги, були також ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та ОСОБА_22 , з якими свідок перебував в дружніх стосунках. Свідок посидів з ними близько 15-20 хвилин, випив, покурив та разом з ОСОБА_21 пішли по домівках. Зазначив, що ані конфлікту, ані бійки при ньому не відбувалося.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 19.01.2020р. він приїхав із м. Суми в с. Собичеве, там у нього є ферма, на якій працював ОСОБА_7 (пас корів, сторожував). Прибувши на ферму, свідок став запитувати у інших працівників, де ОСОБА_7 , та вони відповіли, що він може бути у ОСОБА_10 , бо до нього часто ходили місцеві аби випити. На телефонні дзвінки ОСОБА_7 не відповідав. Свідок, зробивши свої справи, після обіду пішов відпочити. Прокинувшись, побачив пропущені телефонні дзвінки від ОСОБА_7 і зателефонував йому та той повідомив, що він вже на фермі. Ввечорі свідок прийшов на ферму, де зустрів ОСОБА_7 , той був з синцем під оком, припухлою щокою та трохи напідпитку. На запитання свідка про те, що трапилось, ОСОБА_7 відповів, що «пободався» з ОСОБА_25 . ОСОБА_14 запропонував поїхати до лікарні, однак ОСОБА_7 сказав, що почуває себе нормально, лише вмиє обличчя та готовий приступити до роботи. Згодом на ферму прийшов ОСОБА_12 (вітчим ОСОБА_7 ), який також працював на цій фермі. За словами свідка, коли він ввечері йшов з ферми, то там ще залишались ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та доярки. Останні пішли з роботи близько 17 год. Вранці наступного дня десь о 7 год. свідок прийшов на ферму, де вже були фуражири. Він зайшов до приміщення, де зазвичай ночували сторожі, там із закритими очима лежав ОСОБА_7 , він був у свідомості та сказав, що йому погано, обличчя було більш набрякле ніж напередодні. Мати свідка ( ОСОБА_14 ) зателефонувала матері ОСОБА_7 , вирішили відвезти його до вітчима ( ОСОБА_12 ), який на той час вже був у себе вдома. Свідок разом з іншими працівниками допомогли ОСОБА_7 підвестися та дійти до машини, на якій відвезли його до вітчима додому, де згодом ОСОБА_7 й помер. Свідок зазначив, що йому не відомо, що відбувалось на фермі, після того як він пішов додому, не знає чи залишився ОСОБА_7 сам, чи з кимось, чи ходив ще кудись. Додатково пояснив, що між ОСОБА_12 і ОСОБА_7 конфліктів не було.

Відповідно до електронного рапорту 20.01.2020р. о 8 год 30 хв зі служби 102 надійшло повідомлення від медичного працівника про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 до прибуття карети швидкої медичної допомоги помер ОСОБА_7 .

Згідно з протоколом огляду місця події з фото- та відеофіксацією від 20.01.2020 року, під час проведення огляду будинку АДРЕСА_3 , в одній з кімнат цього будинку був виявлений труп ОСОБА_7 , який на момент огляду заходився лежачи на спині на підлозі. Він був вдягнутий у штани і куртку кольору «хакі», носки, футболку сірого кольору. На трупі малися тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій щоці, садно на лобі та на переніссі, кров в носових ходах і в ротовій порожнині. Огляд був проведений з письмового дозволу володільця житла ОСОБА_26 .

Протоколом огляду трупу з фотофіксацією і відеозаписом від 20.01.2020 року, який проведено в морзі з участю судово-медичного експерта ОСОБА_27 , детально зафіксовано тілесні ушкодження, які містяться на трупі потерпілого, зокрема, крововилив під твердою мозковою оболонкою, садна і синці на голові, та з трупу відібрано зрізи нігтьових пластин і відбитки пальців рук, а також вилучено одежу: камуфльовані куртку та штани, кофту чорного кольору.

Згідно з висновком експерта № 19 від 20.02.2020р. при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження:

- закриту черепно-мозкову травму - крововилив у м`яких тканинах вискової області зліва (в 178см від стоп); крововилив під твердою мозковою оболонкою справа (120 мл) відповідно опуклій поверхні правої півкулі у вигляді рідкої крові з неоформленими дрібними та пухкими кров`яними згортками соковитого темно-червоного кольору, гладкою поверхнею; плямистий крововилив під м`яку мозкову оболонку тім`яної частки справа;

- набряк-стиснення головного мозку;

- синець на верхньому повіку правого ока, розміром 4x1,6см; садна (2) в лобовій області зліва, розмірами 4x1см і 1x1см; садно на переніссі, розміром 1,5x0,6см; синець на лівій боковій поверхні нижньої щелепи і лівій щоці розміром 7x6см; крововилив на перехідній облямівці верхньої губи та слизовій оболонці переддвер`я порожнини рота; відсутні перший зуб зверху зліва, перший зуб зверху справа і другий зуб зверху справа; синці (2) на передній черевній поверхні справа, розмірами 8x9см і 2,5x1,5см; синець на зовнішній поверхні лівого ліктя розміром 8x7см; синець по зовнішній поверхні лівого передпліччя розміром 3x1,5см; синці (2) на задній поверхні лівої кисті біля основи першого пальця розміром 4x2см і біля зап`ястка розміром 2x2см; синець на передній поверхні правого колінного суглобу.

Експертом встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від набряку - стиснення головного мозку, внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки.

Вищезгадана черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку у ОСОБА_7 спричинила набряк-стиснення головного мозку, що явилося безпосередньою причиною смерті, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Синці, садна і травматичне видалення трьох зубів несуть ознаки легких тілесних ушкоджень.

Між тяжким тілесним ушкодженням і настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Також згідно з вказаним експертним висновком вищезгадані тілесні ушкодження утворилися від травматичних дій тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, групові і індивідуальні ознаки якого в ушкодженнях не відобразилися.

Тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_7 були прижиттєвими, про що свідчать неактивні зміни у області ушкоджень (крововиливи в м`які тканини, скупчення крові в порожнині черепа, забарвленість синців, стадія загоєння саден, дані гістологічного дослідження).

Виходячи з характеру крововиливу під твердою мозковою оболонкою, експертизою встановлено, що після отримання ОСОБА_7 черепно-мозкової травми і настанням смерті пройшов період часу не менше двох годин, але не більше доби.

Водночас судово-медичних даних, які можуть свідчити про утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень в різний час, при дослідженні трупа не виявлено.

Також експертом у висновку зазначено, що черепно-мозкові травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку можуть супроводжуватися так названим «світлим проміжком» - періодом часу після отримання травми і втратою свідомості. Упродовж даного проміжку часу можливо здійснення потерпілим цілеспрямованих дій. Тривалість даного проміжку часу залежить від об`єму крововиливу, швидкості кровотечі, виразності послідуючих ускладнень - набряку і стиснення речовини мозку, крововиливів у глибинні структури мозку. У даному конкретному випадку по об`єктивним судово-медичним даним встановити тривалість «світлого проміжку» не представилося можливим.

Достовірно встановити взаєморозташування нападаючого і потерпілого, а також положення тіла потерпілого у момент спричинення останньому ушкоджень, також не представилося можливим.

При цьому експерт зазначив про можливість уникнення летального кінця за умови надання потерпілому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт в крові та сечі в концентрації у крові - 0,67 проміллє, у сечі-2,9 проміллє, що відповідно до загальноприйнятих таблиць для живих осіб відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Згідно з протоколом огляду місця події з фото- та відеофіксацією від 20.01.2020 р. у будинку АДРЕСА_2 , де на той час проживав обвинувачений в першій з кімнат від входу до будинку на войлочному килимі між столом та тумбочкою на підлозі виявлено речовину бурого кольору у вигляді крапель і помарок. З лівого боку цієї кімнати розташований диван, устелений покривалом зеленого кольору, на якому також виявлені дві плями речовини бурого кольору. В ході цього огляду вилучені покривало і вирізка з войлочного килиму.

Огляд був проведений з письмового дозволу володільця житла ОСОБА_10 .

Висновками експерта № 78 від 03.02.2020р., № 79 від 04.02.2020р. встановлено групову приналежність крові та категорію видільництва ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , результати яких використані для проведення досліджень вилучених речових доказів.

Згідно з висновком експерта № 83 від 07.02.2020р. на вирізі із синтетичної повстяної тканини (вказаний як «вирізка з войлочного килиму») знайдено кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно з висновком експерта № 84 від 14.02.2020р. на покривалі зеленого кольору, вилученому в ході огляду місця події по АДРЕСА_2 знайдено кров людини, походження якої також можливе від потерпілого ОСОБА_7

20.01.2020р. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні цього злочину. Згідно з протоколом затримання у затриманого вилучено камуфльовану куртку.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 20.01.2020р. при огляді цієї куртки на лівому передньому кармані, який розташований на грудні клітині, на відстані 2 см від нижнього лівого краю карману знайдено пляму речовини бурого кольору. На відстані 15 см від правого верхнього плеча, над правим зовнішнім нагрудним карманом - ще одну пляму речовини бурого кольору. На відстані 26 см під правим зовнішнім нагрудним карманом зафіксована ще одна пляма речовини бурого кольору.

За висновком експерта № 81 від 07.02.2020р. на цій куртці знайдено кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_7 .

На спецовочній (камуфльованій) куртці, на кофті, на спецовочних (камуфльованих) штанах, вилучених в ході огляду трупу ОСОБА_7 , знайдено кров людини, походження цих слідів крові можливе від потерпілого ОСОБА_7 (висновок експерта № 80 від 10.02.2020р.).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 20.01.2020р. на камуфльованій куртці, кофті чорного кольору та штанях потерпілого нашарування речовини бурого кольору розташоване плямами частково на передній частині та частково по задній площині.

В висновках № 80 від 10.02.2020р., № 81 від 07.02.2020р., № 83 від 07.02.2020р., № 84 від 14.02.2020р. експерт також зазначив, що походження крові можливе і від обвинуваченого.

У цьому контексті слід зазначити, що згідно з висновком експерта № 16 від 05.02.2020р. у ОСОБА_4 виявлені два садна на спині, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вони виникли від двох травматичних дій тупого твердого предмета, про що свідчить їх характер, кількість, локалізація ушкоджень. Ушкодження могли виникнути в строк не більше однієї доби назад до моменту освідування, тобто до 20.01.2020р. В момент заподіяння ушкоджень ОСОБА_4 був звернений спиною до травмуючого предмету.

При цьому, згідно з висновком експерта № 82 від 03.02.2020р. на спортивній кофті ОСОБА_4 , виданій ним згідно з заявою від 20.01.2020р., присутності крові не встановлено.

Тобто тілесні ушкодження ОСОБА_4 не спричинили у нього прояву зовнішньої кровотечі, достатньої для просочення його одежу.

Відповідно до висновку експерта № 19-А від 25.02.2020р. під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 останньою були засвідчені удари руками підозрюваного по потерпілому ОСОБА_7 , але у зв`язку з тим, що свідком не були конкретизовані місця прикладання ударів, а також траєкторії ударів відповісти на питання про співпадіння механізмів нанесення і виникнення ушкоджень не представилося можливим.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 січня 2020 року за участю ОСОБА_4 , останній показав місце у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де він та потерпілий знаходилися під час сварки, показав як він наніс потерпілому кулаками 3-4 удари в тулуб, нахилившись над ним, коли той сидів на дивані, після чого ОСОБА_4 пішов спати у сусідню кімнату. Інших ударів не пам`ятає, так як був п`яним.

Відповідно до висновку експерта № 19-А від 25.02.2020р. під час слідчого експерименту з ОСОБА_4 останнім були продемонстровані удари по тулубу, але не були засвідчені та продемонстровані удари по голові. Механізм виникнення тілесних ушкоджень, виявлених на тулубі потерпілого, співпадає з механізмом спричинення цих ушкоджень, продемонстрованих підозрюваним.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 55 від 10.02.2020р. на момент вчинення злочину ОСОБА_4 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Цей висновок є підставою для визнання обвинуваченого осудною особою.

Зміст інших документів по справі, які дослідженні під час судового розгляду, у вироку не викладається, оскільки вони не містять будь-якого доказового значення.

Досліджені вище докази не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, отриманий в установленому законом порядку. Зокрема, проникнення у житло особи відбувалося згідно встановленого КПК України порядку, відповідає вимогам закону і процедура відібрання зразків для експертизи, а також порядок вилучення речових доказів у кримінальному провадженні. З огляду на зазначене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення є повністю доведеним і суд покладає зміст вказаних доказів в основу обвинувального вироку.

Так, місце вчинення злочину підтверджується слідчим експериментом за участю ОСОБА_15 , результатами проведеного огляду місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де, зокрема, вилучено сліди крові потерпілого. Не заперечує факт перебування у зазначеному місці та у встановлений судом час і обвинувачений. Факт (спосіб) нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому за встановлених судом обставин також підтверджується слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_15 , висновками експертиз. Не спростовує факт бійки з потерпілим і обвинувачений.

Не безпосередньо, але в сукупності із вищезазначеними доказами, підтверджуються всі встановлені судом обставини і показаннями свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_10 , які, хоча і не були свідками самої події злочину, однак бачили конфлікт між загиблим і обвинуваченим, який передував побиттю та мав місце саме 19.01.2020р. у післяобідню пору. А свідок ОСОБА_14 підтвердив, що на ферму потерпілий прийшов вже маючи тілесні ушкодження на обличчі. Сприймає суд і ті показання, які надані свідком ОСОБА_14 з чужих слів, тобто зі слів самого потерпілого з огляду на положення ч. 2, 6 ст. 97 КПК України, яка допускає визнання допустимим доказом показання з чужих слів, якщо ці показання підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими, що мало місце в даному випадку. Так, загиблий потерпілий повідомив свідку ОСОБА_14 про те, що саме обвинувачений заподіяв йому тілесні ушкодження, які були наявні у нього на обличчі.

В свою чергу, показання обвинуваченого щодо події злочину, а саме посилання на те, що він не наносив потерпілому тілесні ушкодження в область голови, бив лише по тулубу, а тілесні ушкодження, від яких помер, той отримав в іншому місці і в інший час за невстановлених обставин, у тому числі, обвинувачений не виключає, що й на фермі від копит корів, суд сприймає виключно як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ці твердження суперечать дослідженим судом доказам.

Як вбачається з висновку експерта № 19 від 20.02.2020р., смерть ОСОБА_7 настала від набряку - стиснення головного мозку, внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки, і виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, в тому числі синці на обличчі і тулубі, садна і травматичне видалення трьох зубів відбувалося в один і той же час, що у сукупності із даними, здобутими в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 , під час якого та показувала, що обвинувачений наносив удари саме в обличчя потерпілому, поясненнями свідка ОСОБА_14 про те, що на ферму загиблий вже прийшов з ушкодженнями на обличчі і вказував, що отримав їх в ході бійки з обвинуваченим, свідчать про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження, від яких загинув, саме від ударів руками обвинуваченого ще до того, як з`явився на ферму, під час бійки в будинку ОСОБА_10 . Крім того, версія захисту про те, що удари були нанесені лише в тулуб потерпілого, не пояснює наявності на місці бійки слідів крові потерпілого, які були виявлені під час огляду місця події.

Посилання захисника на тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, а також ненадання іншими особами у цей проміжок часу медичної допомоги потерпілому, жодним чином не спростовують наведених висновків суду про те, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин. Адже кваліфікація дій особи за ч.2 ст. 121 КК України є правильною і в тому випадку, коли смертельний наслідок, що перебуває у причинному зв`язку з умисним тяжким тілесним ушкодженням, не був усунутий втручанням лікарів, хоча і міг бути ними усунутий.

Оцінюючи доводи захисту стосовно недопустимості протоколу огляду будинку АДРЕСА_3 від 20.01.2020 року, де виявлений труп потерпілого, а також протоколу огляду будинку АДРЕСА_2 , де мала місце подія злочину, через відсутність на відеозаписах цих слідчих дій фіксації всього процесу огляду і понятих, то суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до змісту ч. 10 ст. 236 КПК України та ч. 1 ст. 107 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 104 КПК України).

Згідно із ч. 6 ст. 107 КПК України незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Аналізуючи зазначені вище норми кримінального процесуального законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Вимоги, передбачені ч. 10 ст. 236, ч.2 ст. 104, ч. 1 та 6 ст.107 КПК України, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку (огляду) житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування, зокрема, коли до протоколів слідчих дій вноситься недостовірна інформація про докази, отримані під час їх проведення.

З огляду на зміст ч. 6 ст. 107 КПК України негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.

Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація огляду (обшуку) в повному обсязі, не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.01.2020 року слідчим у кримінальному провадженні було проведено огляд двох будинків, де виявили труп потерпілого і, де мала місце подія злочину та під час якого виявлено та вилучено низку речових доказів. З протоколів цих слідчих дій слідує, що хід оглядів фіксувався технічними засобами: фотоапаратом та відеокамерою.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави стверджувати про порушення вимог ч. 10 ст. 236 КПК та ч. 1 і 6 ст. 107 КПК України.

На відеозаписі огляду місця події зафіксована обстановка в будинках та розташування трупу і речей, які були вилучені під час оглядів. Інші дії не фіксувалися.

Оцінюючи істотність такого порушення суд, з огляду на положення ст. 87 КПК України, не вважає, що існують безумовні підстави для визнання результатів оглядів місця події та похідних слідчих (розшукових) дій недопустимими як доказів.

Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.

Проте, у даному кримінальному провадженні достовірність інформації про докази, отримані під час огляду місця події, підтверджується іншими належними доказами. А присутність понятих доводиться їх підписами у цих протоколах.

Отже, саме по собі нефіксування на відеозаписі всієї послідовності дій, не може бути підставою для визнання протоколів огляду та доказів, отриманих під час огляду місця події, недопустимими.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18.

Щодо доводів захисту про недопустимість протоколів оглядів у будинку АДРЕСА_4 та проведених у останньому житлі слідчих експериментів через відсутність згоди володільців житла чи ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення там цих слідчих дій, то, як встановлено вище, дані слідчі дії були проведені за добровільною згодою осіб, які ними володіють, що відповідає приписам ч. 5 ст. 240 КПК України та ч. 1 ст. 233 КПК України.

Доводи захисту про недопустимість протоколу огляду трупу від 20.01.2020 року через порушення вимог ч.1 ст.238 КПК України внаслідок незалучення до його проведення судово-медичного експерта, суд також оцінює критично, оскільки вони спростовуються змістом самого протоколу. Як вбачається протоколу, огляд трупу був проведений в приміщенні Шосткинського районного відділення СМЕ, серед учасників зазначений судово-медичний експерт ОСОБА_27 , на самому протоколу мається його підпис.

З огляду на викладене всі доводи захисту щодо непричетності до вчинення злочину та визнання доказів недопустимими суд відкидає та визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, його насильницький характер та непоправні наслідки. Також суд враховує дані про особу винного, який є особою молодого віку, раніше судимий до позбавлення волі за вчинення злочинів, направлених проти життя та здоров`я особи (ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України), військову службу не проходив, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває. При цьому обвинувачений має професійно-технічну освіту, до ув`язнення заробляв на життя тимчасовими заробітками, неодружений, утриманців не має. Згідно з характеристикою за місцем мешкання характеризується негативно: зловживає спиртними напоями, влаштовує бійки, від мешканців села постійно надходять скарги з приводу порушення громадського порядку, жорстокого ставлення до односельців.

Обставин, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі дані про особу винного, обставини злочину та непоправні наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений заслуговує покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 років, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, остаточно призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Встановлено, що 15.06.2020р. ОСОБА_4 засуджено вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення 15.06.2020р. вказаного вище вироку, приймаючи до уваги кількість злочинів, які утворюють реальну сукупність, обставини злочинів, вчинення останнього злочину в період здійснення кримінального провадження щодо аналогічного злочину, їх непоправні наслідки, суд вважає необхідним призначити покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу часткового складання призначених покарань, призначивши остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років і 6 місяців, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Крім того, виходячи з положень ст. 72 ч. 5 КК України, обвинуваченому в строк відбування покарання слід зарахувати період його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи заявлений до ОСОБА_4 цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди у розмірі 35000 грн, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_11 зазначила, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 настала смерть її сина ОСОБА_7 . Внаслідок передчасної втрати рідної людини потерпіла зазнала сильного душевного болю та страждань, це потягло за собою значні зміни її звичайного життєвого укладу. Тим самим обвинувачений спричинив потерпілій моральну шкоду, яку вона оцінює в 35000 грн.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав.

Перевіряючи обґрунтованість вимог цивільного позову, суд вважає необхідним зупинитись на наступному.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що завдання ОСОБА_4 смерті ОСОБА_7 призвело до моральних страждань матері загиблого ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , її переживань з приводу втрати сина, порушення звичайного життєвого укладу, тобто потерпілій заподіяно істотну моральну шкоду.

Між вказаними протиправним діянням відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілій ОСОБА_11 наявний причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину, характер душевних страждань, ступінь вимушених невиправних змін у житті потерпілої, а тому суд, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги повністю, а саме в розмірі 35000 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, та покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2020р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців, зарахувавши у строк покарання строк частково відбутий за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2020р.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в порядку ст. 72 КК України у призначений судом строк покарання попереднє ув`язнення з 20 січня 2020 року по 14 червня 2020 року з розрахунку день за день.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду у розмірі 35000 /тридцять п`ять тисяч/ грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 628 /шістсот двадцять вісім/ грн 04 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.01.2020р. у справі № 589/184/20 (провадження № 1-кс/589/121/20).

Речові докази, а саме: вирізку з нашаруванням речовини бурого кольору з войлочного килиму сірого кольору; покривало зеленого кольору з плямами (нашаруванням) РБК; кофту спортивного типу зеленого кольору марки «Nike» з нашаруванням РБК; камуфльований бушлат (куртку) з нашаруванням речовини бурого кольору; дактилокарту на ОСОБА_7 ; мікрооб`єкти з долоней рук трупа ОСОБА_7 ; вільні краї нігтьових фаланг обох пальців рук ОСОБА_7 ; витяжки з піднігтьового вмісту об`єкти № 1 та № 2; мікроволокна з-під нігтьових пластин обох рук трупа ОСОБА_7 ; штани камуфльованого типу; кофту чорного кольору; кров та слину ОСОБА_4 , що передані на зберігання до камери схову речових доказів при Шосткинському РУП ГУНП в Сумській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обвинуваченому, потерпілому, захиснику роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1