Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1452/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000386 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік. Зазначає підставою для застосування вимог ст.69 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість в частині призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не врахував особливості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, а також характер і ступінь тяжкості наслідків, зокрема те, що останній будучи військовою службовою особою правоохоронного органу, допустив грубі порушення Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з перевищенням швидкості руху, що призвело до отримання неповнолітньою потерпілою тяжких тілесних ушкоджень. Вказує, що підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України не було, оскільки виправлення обвинуваченого без позбавлення волі становить високу небезпеку для суспільства.
Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України (в редакції станом на 18.08.2020 з останніми змінами, внесеними законом № 2617-VIII від 22.11.2018) звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 встановлено відраховувати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 2942,10 гривень процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби другої категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » першої категорії (тип В), у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.10., пп.пп. а, б, д п. 2.3., пп. а п. 2.9., п. 12.1., п. 31.1., пп. а, в п. 31.4.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

17 серпня 2020 року близько 22 години ОСОБА_7 у ході особистої зустрічі з раніше знайомою йому ОСОБА_8 , перебуваючи у місті Овруч Житомирської області, вжив алкогольний напій у невстановленій кількості.

18 серпня 2020 року у невстановлений час, але не пізніше 01 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, з метою доставити ОСОБА_8 до місця її проживання, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення зазначених вище вимог військових статутів та Правил дорожнього руху України, сів за кермо транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , при тому, що у зазначеному транспортному засобі виявлено негерметичність гальмової системи переднього лівого колеса та зміну конструкції гальмової системи переднього лівого колеса, що впливає на безпеку дорожнього руху, яка виникла до моменту дорожньо-транспортної пригоди, та ОСОБА_7 міг виявити несправність гальмової системи ще до виїзду, оскільки її виявлення не потребує проведення будь-якого комплексу діагностичних робіт, тим самим ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху.

Надалі в цей же час та місці ОСОБА_8 сіла на переднє праве пасажирське сидіння зазначеного вище транспортного засобу та водій ОСОБА_7 , продовжуючи порушувати правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, з вказаних вище мотивів та метою, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення зазначених вище вимог військових статутів та Правил дорожнього руху України, розпочав рух на транспортному засобі «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , по ділянці проїжджої частини дороги з міста Овруч Житомирської області у напрямку села Гладковичі Овруцького району Житомирської області.

18 серпня 2020 року близько 01 години водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, куруючи транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення зазначених вище вимог військових статутів та Правил дорожнього руху України, наблизившись до повороту у напрямку села Гладковичі Овруцького району Житомирської області, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч у напрямку зазначеного села на заокругленій ділянці дороги не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет, внаслідок чого відбулось перекидання транспортного засобу, яким останній керував, тим самим ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пасажирка ОСОБА_8 , яка перебувала на передньому правому пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_7 , отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми: садна обличчя, поверхнева забійна рана правої скроневої ділянки, струс головного мозку, закритої тупої травми живота: садна живота, розрив селезінки, ускладнений внутрішньочеревною кровотечею, садна верхніх кінцівок.

Потерпіла ОСОБА_8 , 2004 року народження, та її законний представник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. Законний представник потерпілої ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомив апеляційному суду, що він та потерпіла не бажають приймати участь в апеляційному розгляді та просять залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без зміни.

Враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе провадити апеляційний розгляд без участі потерпілої та її законного представника, оскільки їх участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер, ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується позитивно, на обліку у нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд врахував вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.
Також, враховуючи позитивні характеристики та молодий вік обвинуваченого, відсутність судимостей, його поведінку після вчинення правопорушення, а саме надання допомоги потерпілій, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його щире каяття, думку потерпілої та її законного представника, які просили не позбавляти обвинуваченого волі, претензій до нього не мають, суд вважав за можливе застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, оскільки вважав можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Колегія суддів вважає, що вказаних положень суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом даних про особу обвинуваченого, тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини судом повністю враховані.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування судом ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги прокурора про можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, апеляційний суд вважає такими, що не грунтуються на нормах матеріального права.

Так, відповідно до положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, відповідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є однією обставиною, яка пом`якшує покарання. Інших, пом`якшуючих покарання обставин, не встановлено судом першої інстанції та не зазначено прокурором ні в апеляційній скарзі, ні при апеляційному розгляді.
А тому, підстав для застосування ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.
Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: