У Х В А Л А

29 вересня 2021 року м. Біла Церква. Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000976 від 27.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000976 від 27.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, мотивована тим, що 26.05.2021 ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського ВП із заявою про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за спричинення йому тілесних ушкоджень. Однак до вересня 2021 його ніхто до правоохоронних органів не викликав. На адвокатський запит 17.09.2021 отримано постанову про закриття кримінального провадження від 11.06.2021. Жодної слідчої дії проведено не було. Його не допитано в якості потерпілого, не призначено та не проведено СМЕ. Він в своїй заяві конкретно вказав на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження. Однак жодних дій спрямованих на встановлення об`єктивної істини в справі та причетності вказаної ним особи до даного кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не проведено.

Заявник, дізнавач у судове засідання не прибули, повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 107 ч.4 КПК України у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні по розгляді скарги та прийняттям слідчим суддею рішення про розгляд скарги у відсутності заявника, особи, дії якої оскаржуються, фіксування судового розгляду слідчим суддею скарги за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, кримінальне провадження у обсязі необхідному для прийняття рішення, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 303 ч.1 п. 3, 307 ч.2 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора.

Слідчий суддя констатує, що заявник просить скасувати постанову дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 11.06.2021 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000976 від 27.05.2021 та направити справу до Білоцерківського РУП для подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 11.06.2021 зазначено: кримінальне провадження №0000976 від 27.05.2021 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Однак у резолютивній частині постанови не зазначено у кого конкретно, тобто якої саме особи відсутній склад зазначеного кримінального правопорушення.

Вказане є істотним порушенням вимог КПК України. Оскільки закриття кримінального провадження саме у такий спосіб фактично констатує не встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, при наявності доказів причетності певної особи до його вчинення.

Слідчий суддя зазначає, що у цьому кримінальному провадженні вищевказаною посадовою особою не повною мірою виконані обов`язки відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого. Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

У заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2021 р. ОСОБА_3 зазначив, що просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 19 травня 2021 р. близько 19 години на сходинках між 2 і 3 поверхами будинку АДРЕСА_1 на грунті неприязних відносин наніс йому удар кулаком в область щелепи (вибив зуб). Наніс кулаком удар в ніс. Від його дій він отримав тілесні ушкодження, від яких лікувався на стаціонарному лікуванні з 19 по 24 травня 2021 р. та виписаний для подальшого лікування.

Слідчий суддя зазначає, що 27.05.2021 р. до ЄРДР були внесені відомості за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України.

Слідчий суддя вивченням кримінального провадження встановив фактичне не здійснення дізнавачем Білоцерківського РУП ОСОБА_6 досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого попередньою правовою кваліфікацією - ст. 125 ч.1 КК України.

Слідчий суддя констатує, що вказаним дізнавачем із слідчих дій у кримінальному провадженні здійснено було лише винесення постанови про закриття кримінального провадження від 11.06.2021 р. Усього кримінальне провадження містить 11 аркушів. І жодної слідчої дії та рішення, здійснених вказаним дізнавачем, крім зазначеної оскаржуваної постанови.

Слідчий суддя зазначає, що вказаним дізнавачем громадянин ОСОБА_3 не визнаний потерпілим, не допитаний.

По справі не призначена і не проведена судово-медична експертиза. Не встановлені та не допитані можливі свідки зазначеного правопорушення. Не проведений огляд місця події. Не проведені з потерпілим: слідчий експеримент, впізнання особи, яка причинила йому тілесні ушкодження.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч.4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини має бути здійснено ефективне розслідування кожного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що дізнавачем ОСОБА_4 не наведені у оскаржуваній постанові відомості, які б підтверджували чи спростовувати, давали підстави сторонньому спостерігачу та/чи ОСОБА_3 , визнати, що вказаним дізнавачем було здійснено об`єктивне, повне, ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про виклик ОСОБА_3 до Білоцерківського РУП.

Слідчий суддя також встановив що текст копії постанови наданої заявником ОСОБА_3 від 11.06.2021 про закриття кримінального провадження, в якості додатку до скарги, значною мірою відрізняється від тексту постанови про закритття кримінального провадження від 11.06.2021 р., яке міститься у кримінальному провадженні. У зазначених постановах є різними, як мотивувальна так і резолютивна частини.

За таких обставин здійснене вказаним дізнавачем досудове розслідування зазначеного кримінального правопорушення не може бути визнане ефективним та таким по якому виконані усі можливі слідчі (розшукові) дії.

Слідчий суддя також встановив відсутність у кримінальному провадженні постанови керівника Білоцерківської окружної прокуратури про визначення відповідно до ст. 37 ч.1 КПК України прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

Вказане є істотним порушенням вимог КПК України.

Слідчий суддя з огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що досудове розслідування фактично не проведено, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального правопорушення, з грубим порушенням вимог КПК України, дійшов висновку необхідності задоволення скарги та скасування постанови дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 11.06.2021 р. як незаконної.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371,372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Скаргу задовольнити.

Постанову дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 11.06.2021 р., внесеного до ЄРДР за №0000976 від 27.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125КК України - скасувати.

Копію ухвали направити скаржнику, надіслати копію ухвали і кримінальне провадження у 1 т. на 11 аркушах керівнику Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 для відому, вжиття заходів в межах повноважень для його належного досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду