Категорія: ч.1 ст.164 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене 01.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лище Луцького району Волинської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні 1 дитина, непрацюючого, згідно ст.89 КК України не судимого,
засуджений за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено повністю.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 :
- в користь потерпілої ОСОБА_10 неустойку (пеню) за заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 43392 (сорок три тисячі триста дев`яносто дві) гривні 07 копійок;
- в користь потерпілої ОСОБА_10 процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень;
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 , згідно рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 22.03.2010 року у справі № 2-242/10, зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25 % від доходу, але неменше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_8 , достеменно знаючи про рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, являючись дієздатною та працездатною особою, маючи дохід від неофіційних джерел, проте з доходів аліменти не сплачував, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надав, заходів спрямованих на погашення заборгованості не прийняв, чим свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22.03.2010 року у справі №2-242/10 коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), за період з 25.01.2010 року по червень 2020 року включно становить 142 520 гривень 84 копійок, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів (а.с. 110-114).
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що вирок суду є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу кримінального проступку (а.с.118).

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 вказує, що вирок суду першої інстанції незаконний, оскільки був винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, при винесенні суд зробив висновки, які невідповідають обставинам справи. Вказує на те, що суб`єктивною стороною злочину відповідно до ч.1 ст.164 КК України є прямий умисел і, як правило, має корисливі мотиви. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 не був повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження і не знав про його існування. Даний факт підтверджується відсутністю документа про попередження ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України за відсутності підпису останнього про повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Крім цього суд першої інстанції не взяв до уваги доказ поданий строною захисту, а саме рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання противправною і скасування постанови про накладення штрафу. Крім цього, суд не взяв до уваги показання самого ОСОБА_8 , який зазначив, що постійно матеріально допомагав колишній дружині в частині забезпечення малолітньої доньки. Такі ж показання давав і свідок. Не може бути в даному випадку підставою для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 той факт, що йому було відомо про існування рішення Млинівського районного суду Рівненської області про стягнення аліментів, так як законодавець визначив певний порядок щодо процедури пред`явлення виконавчого листа до органів ДВС, що є правом стягувача, а не його обов`язком. Просить скасувати вирок та ухвалити новий яким визнати невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (а.с.119-121).

Обвинувачений ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги. Вказує на те, що коли Волинський апеляційний суд не знайде підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тому просить вирок у даному кримінальному провадженні змінити та призначити йому більш м`яке покарання, не арешт строком 3 місяці, а 120 годин громадських робіт (а.с.137-139).

Вперше справа до розгляду була призначена ухвалою Волинського апеляційного суду від 03.02.2021 року на 09 годину 30 хвилин 12 травня 2021 року (а.с.125, 126), про що належним чином було повідомлено учасників провадження. ОСОБА_8 належним чином був повідомленим про судове засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.128).
На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_8 12.05.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитися в дане судове засідання його захисника адвоката ОСОБА_9 та його хворобою, різано-рваною травмою ноги (а.с.129).
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 12.05.2021 року на адресу суду надійшло клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги у зв`язку із раптово виниклими сімейними обставинами (а.с.130). Будь-яких доказів суду не надано.
У зв`язку з цим розгляд даного кримінального провадження було відкладено на 10 годину 30 хвилин 16.06.2021 року, про що належним чином було повідомлено обвинуваченого та його захисника (а.с.134).
На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_8 16.06.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитися в дане судове засідання у зв`язку із перебуванням на амбулаторному лікуванні. Медичну довідку зобов`язався надати суду. Одночасно надав довідку щодо неявки на минуле судове засідання, яке було призначено на 12.05.2021 року (а.с.151-152).
У зв`язку з цим розгляд даного кримінального провадження було відкладено на 10 годину 30 хвилин 18.08.2021 року, про що належним чином було повідомлено обвинуваченого, що підтверджується телефонограмою (а.с.155).
На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_8 18.08.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитися в дане судове засідання у зв`язку із хворобою, що підтверджується довідкою КНП «Луцька районна ЦПМСД» Піддубцівської амбулаторія загальної практики сімейної медицини. Одночасно надав довідку, щодо неявки на минуле судове засідання, яке було призначено на 16.06.2021 року (а.с.156-158).
У зв`язку з цим розгляд даного кримінального провадження було відкладено на 08 годину 10 хвилин 16.09.2021 року, про що належним чином було повідомлено обвинуваченого, що підтверджується телефонограмою (а.с.161).
На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_8 16.09.2021 року надійшла заява про заміну захисника ОСОБА_9 на ОСОБА_14 у зв`язку з розбіжностями в правових позиціях по справі (а.с.164-166).
Від захисника ОСОБА_14 16.09.2021 року на адресу суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи (а.с.167).
У зв`язку з цим розгляд даного кримінального провадження було відкладено на 08 годину 30 хвилин 06.10.2021 року, про що належним чином був повідомлений обвинувачений, що підтверджується повідомленням (а.с.171).
Від обвинуваченого ОСОБА_8 06.10.2021 року на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням його захисника ОСОБА_14 у м.Івано-Франківськ та неможливістю з`явитися в судове засідання по даній справі (а.с.175).
Від захисника ОСОБА_14 06.10.2021 року на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відрядженням у м.Івано-Франківськ (а.с.176). Будь-яких доказів суду не надано.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06.10.2021 року розгляд справи відкладено на 08 годину 15 хвилин 11.11.2021 року. Здійснено привід обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання (а.с.178). Відповідно дана ухвала суду від 06.10.2021 року про здійснення приводу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не виконана.
Від захисника ОСОБА_14 11.11.2021 року на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.185). Будь-яких доказів суду не надано.
Від обвинуваченого ОСОБА_8 11.11.2021 року на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він з 10.10.2021 року перебуває на роботі в місті Києві, а так як він не вакцинований, а тому позбавлений можливості виїхати з міста Києва на транспортних засобах, які надають послуги регулярних міжміських перевезень (а.с.186).
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року № 1096 про внесення змін в Постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 забороняється пасажирам (крім осіб, які не досягли 18 років) користуватися послугами регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом у міжобласному та міжнародному сполученнях (крім перевезень легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї) без наявності у них негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до дня поїздки; або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або документа, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини; або міжнародного, внутрішнього сертифіката чи іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

У зв`язку з цим апеляційни суд вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_8 була можливість з`явитися у Волинський апеляційний суд в судове засідання, яке призначене до розгляду на 08 годину 15 хвилин 11.11.2021 року. Що стосується неявки захисника обвинуваченого ОСОБА_14 , то його поважність неявки в судове засідання не підтверджена належними документальними доказами.

Причини неявки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_14 , суд вважає неповажними, а їх дії свідчать про свідоме затягування апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційни суд важає за можливе розглядати справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг та доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечив та просив залишити вирок суду без змін; представника потерпілої, який вважав доводи апеляційних скарг з доповненням безпідставними, а вирок суду законним; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом першої інстанції надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченого та його захисника про те, що він не знав про відкрите відносно нього виконавче провадження, дізнався про нього та наявну заборгованість по аліментах лише у липні 2020 році коли сплачував штраф, а також те, що в нього з колишньою дружиною була домовленість, що кошти він буде давати їй на руки, які аналогічні тим, що викладені в апеляційних скаргах, були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції і з обґрунтуванням спростовані з наведенням у вироку переконливих мотивів.
Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненні проступку, щодо доведеності якого у обвинуваченого були наявні заперечення, повністю підтверджується наступними доказами.
Відповідно до рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 22.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_8 зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 25.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття в користь ОСОБА_12 у розмірі 25 % від доходу, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.69).
З показань обвинуваченого ОСОБА_8 , які він давав на досудовому розслідуванні та підтвердив у суді, вбачається, що в судовому засіданні по справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів був присутній. А тому знав про свій обов`язок щодо утримання дитини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що батьком дитини є ОСОБА_8 (а.с.71).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2010 року виконавчі листи від 22.03.2010 року прийняті до виконання (а.с.79).
З показань потерпілої ОСОБА_10 , які вона давала на досудовому розслідуванні та підтвердила у суді вбачається, що у 2010 році Млинівським районним судом Рівненської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_8 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 , однак, незважаючи на це, ОСОБА_8 не сплачував на її користь аліменти, в результаті чого виникла значна заборгованість по сплаті аліментів, також ОСОБА_8 не бере участі у вихованні доньки. Окрім того, ОСОБА_8 на день народження доньки два рази перерахував по 2000 гривень.
Державний виконавець Луцького РВ ДВС ОСОБА_15 будучи допитаною в якості свідка у суді першої інстанції показала, що з 2019 року веде виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_8 , а стягувачем ОСОБА_12 , яке їй було передано попереднім виконавцем. 12.10.2010 року головним державним виконавцем ОСОБА_16 було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_8 , про сплату аліментів на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_11 в розмірі 25 % від доходу, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 25.01.2010 року і до досягнення повноліття, на підставі виконавчого листа Млинівського районного суду Рівненської області у справі 2-242/10 виданого 17.06.2010 року. Держаним виконавцем було подано запити, на які в подальшому отримано відповідь, що за ОСОБА_8 не зареєстровано нерухомого та рухомого майна. Окрім того, 17.03.2018 року державним виконавцем було винесено чотири вмотивовані постанови, щодо боржника та були застосовані обмеження. З моменту прийняття нею виконавчого провадження було нарахований борг в розмірі 104502, 59 гривень З червня 2019 року після прийняття виконавчого провадження, нею проводився розрахунок згідно 25 % середньомісячної заробітної плати по місцю проживання боржника. Станом на 01.07.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 142580,84 гривень. Окрім того, боржником у серпні та вересні 2020 року було перераховано два платежі по 860 гривень на депозитний рахунок Луцького РВ ДВС, які в подальшому були перераховано згідно платіжних доручень ОСОБА_12 . В подальшому жодних коштів не сплачував. Також, відносно боржника була винесена постанова про накладення штрафу, яку в подальшому була скасовано судом, однак сума штрафу була на окремий розрахунок, яка не входила до загальної суму заборгованості по сплаті аліментів.
Згідно довідки-розрахунку Луцького РВ ДВС від 19.11.2020 року встановлено, що загальна заборгованість по аліментах ОСОБА_8 станом на червень 2020 року складає 142 520 гривень 84 копійки (а.с.106). Також судом першої інстанції вірно взято за основу саме цю довідку, оскільки допитана як свідок державний виконавець ОСОБА_15 підтвердила правильність саме такого розрахунку заборгованості ОСОБА_8 по несплаті аліментів.
Суд вважає, що вказані показання потерпілої і свідка (державного виконавця), в яких вони ретельно описали події є чіткими, послідовними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та прямо стосуються тих подій, що підлягають доказуванню. Вказані показання суд вважає достовірними, оскільки такі перевірені та співставлені судом з іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження і безпосередньо досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Судом першої інстанції не прийнято посилання сторони захисту на висновки, викладені у рішенні Волинського окружного адміністративного суду у справі 140/10842/20 від 05.08.2020 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання противправною і скасування постанови про накладення штрафу (а.с.37-40), оскільки це рішення та наведені у ньому висновки, на думку суду, не мають преюдиційного значення при розгляді кримінального провадження за ч.1 ст.164 КК України в порядку кримінального судочинства, з чим і погоджується апеляційний суд.
Також судом першої інстанції вірно критично оцінено показання обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на ухилення від сплати аліментів, а також про те, що він не знав про необхідність їх сплати за рішенням суду, а тому вважає такі його показання намаганням уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо судом докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.93 КПК України. Жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_8 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Твердження апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо закриття провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального проступку є безпідставними, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна правова оцінка.

Таким чином, підстав для скасування вироку суду з постановленням нового, про що ставиться питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником, колегія суддів не вбачає.
Твердження обвинуваченого в доповненні до апеляційної скарги про те, що призначене йому покарання є надто суворим та про наявність підстав для визначення покарання у виді 120 годин громадських робіт також є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всі обставини справи і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які, відповідно до норми ст.66 КК України та ст.67 КК України, пом`якшують чи обтяжують покарання, судом по справі не вбачається.
Разом з тим враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 згідно ст.89 КК України є несудимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується без посилання на негативні риси, не працює, не має постійного джерела доходу, одружений, має одну дитину. Окрім того, суд враховує конкретні обставини даної справи, а саме те, що ОСОБА_8 не сплачував аліменти протягом більше десяти років, що вказує на злісний характер його дій та їх підвищену суспільну небезпечність. Врахувавши зазначені обставини у їх сукупності, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, суд першої інстанції суд призначив покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді арешту.
Так при призначенні покарання суд першої інстанції взяв до уваги всі ті обставини на які вказує обвинувачений, оскільки обрано не найсуворіше покарання, передбачене санкцією відповідної статті Кримінального закону, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_8 . Таке покарання, на думку суду, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченим.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді