Справа № 165/2493/18 Провадження №11-кп/802/731/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження запобіжного заходу. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №000792 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду судом кримінального провадження №000792 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187. ч.1 ст.357, ч.1 ст.135 КК України, прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 04 листопада 2021 року, без визначення розміру застави та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів про існування ризиків, на запобігання яких спрямовано застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, під вартою він знаходиться з липня 2018 року. Просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт, прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до приписів ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187. ч.1 ст.357, ч.1 ст.135 КК України, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочинів, а метою наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувачений проживає поза межами Волинської області, не маючи при цьому міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає, що на даний час інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є на теперішній час єдиною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2021 року щодо нього без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий:

Судді: