Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження №№ 0000324, 0000113 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Запоріжжя, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2020 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2021 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі п.б ч.1 ст.72 КК України ОСОБА_7 перераховано покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2020 і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити його підзахисному покарання: за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2020 і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць 1 день.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Захисник вказує на обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння судовому слідству в розкритті злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, та звертає увагу, що його підзахисний повністю визнав вину, у зв`язку з чим кримінальне провадження розглядалося в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що не пов`язані з насильством, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив крадіжки чужого майна та документа, незаконне поводження з бойовими припасами, за таких обставин.

31 березня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину АТБ-маркет, розташованого на вул. Київський Шлях, 10 в м. Бориспіль Київської області, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгівельної полиці пляшку лікеру Sheridans об`ємом 0,5 л, вартістю 348 гривень 10 копійок, поклав її у внутрішню кишеню куртки і, не розрахувавшись за товар, вийшов через зону кас та залишив приміщення магазину Продукти-1353 ТОВ АТБ-Маркет, чим завдав ТОВ АТБ-Маркет майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, 9 квітня 2021 року о 10 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину ЄВА-3347 ТОВ РУШ, розташованого на вул. Київський Шлях, 20 в м. Бориспіль Київської області, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгівельної полиці флакон туалетної чоловічої води Armand Basi об`ємом 125 мл, вартістю 1 458 гривень 83 копійки і, не розрахувавшись за товар, вийшов через зону кас та залишив приміщення магазину, чим завдав ТОВ РУШ майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 17 квітня року 2021 о 2 годині ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, проник у приміщення будівельного вагончика, розташованого на вул. Глібова, 7 в м. Бориспіль Київської області, в якому спав ОСОБА_8 , відкрив шафу, де виявив пакет із гаманцем, і забрав з нього грошові кошти в сумі 5 400 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму, а також картку ПриватБанк № НОМЕР_1 з метою зняття з неї грошових коштів, яка згідно з ст.1 Закону України Про інформацію, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1,п.15.2 ст.15 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, ч.4 ст.51 Закону України Про банки та банківську діяльність, п.1 ст.5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_8 .
Крім того, 17 квітня 2021 року з 4 години 12 хвилин по 4 годину 15 хвилин та з 4 години 57 хвилин по 5 годину ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні АЗС БРСМ, розташованої на вул. Київський Шлях, 2/7 в м. Бориспіль Київської області, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення грошових коштів, що належали ОСОБА_9 , розрахувався з використанням викраденої картки ПриватБанк за придбаний ним у магазині товар, чим завдав потерпілому майнової шкоди на суми, відповідно, 820 гривень 72 копійки і 892 гривні 30 копійок.

Крім того, 21 квітня 2021 року у невстановлений час ОСОБА_7 перебуваючи в міському парку культури та відпочинку, розташованому на вул. Київський Шлях, 67 в м. Бориспіль Київської області, знайшов 150 патронів калібру 5 x 45 мм, які забрав і таким чином придбав, та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав їх незаконно зберігати.

24 квітня 2021 року близько 17 години ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел на збут цих патронів з метою отримання грошової винагороди, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, домовився про зустріч з ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінені), після чого взяв за місцем свого проживання патрони та прибув за адресою: АДРЕСА_3 .
Цього ж дня о 18 годині, перебуваючи біля будинку № 63 на вул. Гоголя в м. Бориспіль Київської області, ОСОБА_7 за грошову винагороду у сумі 1 000 гривень передав ОСОБА_10 150 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї калібру 5 x 45 x39 мм, що споряджені оболонковими кулями ПС зі сталевим осереддям, призначені для зброї відповідного типу, виду та калібру, а саме, автоматів АК-74, АК-74У, АКС-74, кулемету РПК, чим здійснив незаконний збут бойових припасів.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення; за ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів; та за ч.1 ст.263 КК України носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, є вірною.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів захсника про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який засуджений вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, перебував у розшуку, не має сім`ї та утриманців, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, сприяння судовому слідству в розкритті злочину та відсутність обставин, що його обтяжують.

Отже, суд взяв до уваги вказані дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та обмеження волі в межах строків, встановлених відповідними санкціями.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що за найбільш тяжкі кримінальні правопорушення суд призначив покарання на мінімальний та наближений до мінімального строки. Призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, обрав спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим, який є найбільш сприятливим для обвинуваченого, а за сукупністю вироків частково приєднав лише 1 місяць невідбутого покарання за попереднім вироком.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

До того ж, згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на вимогу захисника пом`якшити ОСОБА_7 остаточне покарання до 3 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі не можна вважати, що призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці є явно несправедливим.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, суд у вироку перед призначенням ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі п.б ч.1 ст.72 КК України перерахував покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки на 1 рік позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з визначеного законом співвідношення.

З огляду на те, що, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі п.1 ст.70 КК України, суд обрав принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, яким є позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, а не повного чи часткового складання призначених покарань, застосування положень ст.72 КК України є зайвим.

Згідно з ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, вирок відповідно до вимог ст.ст.408, 409, 413 КПК України належить змінити шляхом виключення з нього посилання на перерахування покарання на підставі п.б ч.1 ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 в порядку, визначеному ст.404 КПК України, змінити, виключивши з нього посилання на перерахування покарання на підставі п.б ч.1 ст.72 КК України.

У решті вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3