ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська кримінальне провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000091 від 09.09.2021 року, на підставі обвинувального акта та угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який не працює, раніше не судимий, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участі: сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшовобвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України. В судове засідання учасники провадження подали угоду про примирення від 06 жовтня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що 7 вересня 2021 року о 07:30 год, між ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_5 , які перебували на території домогосподарства ОСОБА_6 , на грунті тривалих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправлий намір, направлений на завдання фізичного болю ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій кримінально-протипраний намір, направлений на завдання фізичного болю, 7 вересня 2021 року приблизно 07:35 год ОСОБА_3 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою с.Полупанівка Тернопільського району Тернопільської області, в ході словесного конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , що виник на грунті тривалих неприязних відносин, наніс своєю правою рукою ОСОБА_5 один удар у область грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_5 впала на землю, в результаті чого їй було завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень, тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_3 8 вересня 2021 року приблизно о 08:10 год перебуваючи в кімнаті своєї матері ОСОБА_5 у житловому будинку, що знаходиться за адресою с. Полупанівка Тернопільського району Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його кримінально-протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрав з кімнати своєї матері ОСОБА_5 телевізійний ресивер торговельної марки «Sat-integral» моделі «5051» з комплектуючими, вартістю 258,94 грн, який заховав у поліетиленовий пакет та з викраденим майном з місця скоєного кримінального проступку зник, маючи змогу розпоряджатись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 258,94 грн, а тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна.

Згідно з угодою про примирення від 06.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 60 годин громадських робіт та за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді 100 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. З потерпілою примирився. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпіла також просила затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити цю угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні нетяжкого злочину.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені в ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що дана угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями статтей.

Тому наявні правові підстави для затвердження угоди, укладеної 06.10.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 06.10.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену міру покарання:

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 60 годин громадських робіт,

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань та призначити остаточне покарання у виді виді громадських робіт на строк 100 годин.

Речові докази - телевізійний ресивер торговельної марки «Sat-integral» моделі «5051» з комплектуючими, - залишити потерпілій ОСОБА_5 як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати - 858,10 гривень, за проведення товарознавчої експертизи від 28.09.2021 №СЕ-19/120-21/9540-ТВ.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1