Справа № 536/795/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 02 вересня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване зокрема тим, що в ніч з 15 на 16 березня 2021 року, ОСОБА_6 , разом зі своєю тещею ОСОБА_7 , знаходились в приміщенні будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Перебуваючи в кімнаті будинку вказаного домоволодіння, приблизно о 03 годині 16 березня 2021 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якої у ОСОБА_6 виник прямий умисел на вбивство своєї тещі ОСОБА_7 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , наблизився до лежачої на підлозі ОСОБА_7 та умисно наніс не менше ніж вісімнадцять ударів ногою взутою у взуття та руками в область голови та тулуба. Внаслідок вказаних дій потерпіла ОСОБА_7 померла на місці події.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) незаконно впливати на потерпілих та свідків, в цьому ж кримінальному провадженні за місцем свого проживання, застосовуючи заходи психологічного на них тиску з метою зміни ними своїх показань;

3) перешкоджати кримінальному провадженню;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене матеріалами кримінального провадження та є в даному випадку найоптимальнішим.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 з наступних причин:

1)особисте зобов`язання - не можливо застосувати, оскільки воно є найменш суворим запобіжним заходом і полягає лише у покладені певних обов`язків на обвинуваченого, що у свою чергу не надає можливості в повній мірі здійснювати контроль за його поведінкою та не забезпечить запобіганню наявних ризиків, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, є особою яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, а отже схильним до вчинення нових кримінальних правопорушень;

2)особиста порука на адресу прокурора не надходили письмові звернення осіб, які б мали бажання поручитися за ОСОБА_6 ;

3)застава прокурору не надходили заяви або клопотання від обвинуваченого чи його рідних, або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

4)домашній арешт не можливо застосувати, оскільки даний запобіжний захід передбачає можливість перебування обвинуваченого на волі поза постійним візуальним спостереженням.

Таким чином, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, просив суд продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник та потерпіла заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні вказані прокурором ризики. Обвинувачений та його захисник просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вказуючи, що обвинувачений є пенсіонером, інвалідом, має міцні соціальні зв`язки, та постійне місце проживання.

Суд, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

В провадження Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 02 вересня 2021 року.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого

Статтею 199 КПК встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду .

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Так, наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню:

- переховуватися від суду;

- незаконно впливати на потерпілу, з якою знаходиться у шлюбі, та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні за місцем свого проживання, застосовуючи заходи психологічного на них тиску з метою зміни ними своїх показань;

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З наведеного суд вважає, що застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого становить від 7 до 15 років позбавлення волі, за місцем проживання характеризується негативно, притягався до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена у справі «Ілійков проти Болгарії».

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку щодо необхідності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Вказана обставина є превалюючою над наступними обставинами, встановленими ст. 178 КПК України, а саме: доведеними стороною захисту те що обвинувачений не має судимостей, є інвалідом, має постійне місце проживання, також суду не надано доказів, що обвинувачений не може перебувати за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора.

Враховуючи вищевикладене, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 314, 199, 315,331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Самсони, Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - строком на 60 (шістдесят) діб, з 30 серпня 2021 року до 28 жовтня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1