КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 26 січня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, що на праві спільної часткової приватної власності (розмір частки Ѕ) належить ОСОБА_6 , а саме: Ѕ частки квартири, реєстраційний номер майна 11203655, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на майно, зокрема з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає про недотримання слідчим вимог ст. 132 КПК України, а саме: пред`явлено ОСОБА_6 необґрунтовану підозру; не наведено потреби досудового розслідування, яка б виправдовувала необхідність втручання у права і свободи ОСОБА_6 та членів його родини; обґрунтування завдань досудового розслідування, для виконання якого слідчий подав клопотання. У зв`язку з чим вважає, що у слідчого судді були відсутні законні підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стверджує, що повідомлення про підозру не містить інформації про наявність складу злочину ні у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 212 КК України, ні у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 366 КК України.

Також представник зазначає, що слідчим не обґрунтовано ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що у даному провадженні відсутні підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації та цивільного позову.

Крім того, представник просить врахувати, що ОСОБА_6 має на утриманні дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку. Згадане вище житло є постійним місцем проживання родини ОСОБА_6 . З урахуванням наведеного, вважає, що накладення арешту на майно ОСОБА_6 неспіврозмірне з негативними наслідками як для останнього, так і для осіб, які перебувають на його утриманні.

Зазначає і про те, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна, не зважаючи на клопотання останнього про відкладення судового розгляду.

В доповненнях до апеляційної скарги представник зазначає про невідповідність висновків слідчого судді щодо існування цивільного позову у кримінальному провадженні, фактичним обставинам провадження. Так, звертає увагу на те, що у рішенні слідчого судді зазначено, що прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з ПАТ «АМКР», ОСОБА_6 на користь держави суми збитків, завданих умисним ухиленням від плати за землю (земельного податку або орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності) з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2019 року у розмірі 2 245 721 372,52 грн. Проте, стверджує, що такий злочин не розслідується у даному кримінальному провадженні і про підозру ОСОБА_6 повідомлено за іншим фактом. Жодної заборгованості ні особисто у ОСОБА_6 , ні у його роботодавця - ПАТ «АМКР» по платі за землю не має. При цьому, такої заборгованості немає за жодним із видів податків. Більше того, наголошує, що цивільний позов прокурором у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Також, представник вказує, що 09 грудня 2021 року прокурором прийнято рішення про виділення матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 в окреме провадження за № 0000392 від 09 грудня 2021 року та визначення підслідності у вказаному провадженні за детективами Бюро економічної безпеки України. Тобто, наразі на майно ОСОБА_6 не може бути накладено арешт у межах кримінального провадження № 0000032, оскільки ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дотримався вищевказаних вимог закону, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.
Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань26 лютого 2020 року під № 0000032, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 258-5, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 362, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

17 листопада 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах; службовому підробленні видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України. При цьому, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Як убачається з матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні слідчого обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень.

Крім того, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.
Наведене нівелює доводи представника щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна та його представника, не свідчать про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, зважаючи на положення ч. 2 ст. 172 КПК України.
Твердження представника про відсутність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації та цивільного позову, не спростовують висновок слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на даний момент ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, оскільки 09 грудня 2021 року прокурором прийнято рішення про виділення матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_10 в окреме провадження за № 0000392 та визначення підслідності у вказаному провадженні за детективами Бюро економічної безпеки України, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, враховуючи при цьому наведені вище обставини провадження у їх сукупності та те, що суд апеляційної інстанції переглядає законність ухвали слідчого судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги ст.ст. 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність ризиків та доведено обставини, передбачені ст.ст. 132, 170 КПК України, а тому доводи автора апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_6 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, що на праві спільної часткової приватної власності (розмір частки Ѕ) належить ОСОБА_6 , а саме: Ѕ частки квартири, реєстраційний номер майна 11203655, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/41225/21 Справа №11-сс/824/525/2022 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1