Справа № 583/2690/21
Провадження № 1-кс/588/220/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці скарги ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника СВ та керівника Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Тростянецького районного суду Сумської області 09.08.2021 на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 02.08.2021 надійшли матеріали указаної вище скарги ОСОБА_3 , у якій вона просить суд: 1) зобов`язати керівника СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області виконати ст. 39 та 214 КПК України, внести в ЄРДР відомості викладені у її заяві про злочин, ЄО № 4615 від 01.06.2021 щодо не надсилання їй постанови про виконавче провадження та влаштування голодомору її сім`ї, шляхом блокування єдиного доходу - зарплатного рахунку виконавцем ОСОБА_4 та відмови керівника ВДВС від його розблокування навіть після отримання ним довідки, що даний рахунок є рахунком спеціального призначення; 2) визнати незаконними та протиправними дії ДОП ОСОБА_5 щодо відмови прийняти та реєстрації заяви про злочин ЄО № 4615 та списання її, як звернення громадян без надсилання їй про даний факт жодного повідомлення, а також приховання в матеріалах ЄО № 4615 іншої заяви про злочин вчинений суддею ОСОБА_6 , розгляд якої взагалі було унеможливлено; 3) зобов`язати відповідальну особу Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області після внесення в ЄРДР відомостей з її заяви про злочин, передати за підслідністю до визначеного правоохоронного органу.

Свої вимоги ОСОБА_3 , мотивує тим, що вона 01.06.2021 подала заяву про злочин ЄО № 4615 від 01.06.2021. ДОП Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_5 , з метою укривання злочину незважаючи на поданні нею на ознайомлення йому докази порушення її прав та закону ОСОБА_7 , докази того, що протягом тижня її сім`я залишена за недоведеною до її відома (нечинною) постановою Волошенка, без засобів існування, шляхом блокування картки із заробітною платою, яку відмовилися розблокувати, незалежно від того, що нею надано було докази з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що картка (рахунок) є зарплатним. Внаслідок неправдивих відомостей, наданих ОСОБА_5 , заяву про злочин не прийнято, а списано як звернення громадян, але у порушення Закону України «Про звернення громадян» їй взагалі жодної відповіді не надсилалося. Ознайомившись з матеріалами вона дізналася, що заява про злочини до ЄРДР не внесена, відповідь не надана, про списання ОСОБА_8 матеріалів за її заявою про злочин, вона дізналась лише ознайомившись з матеріалами справи.

На даний час слідчим в порушення вимог ст. 214 КПК України за її заявою відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Заявниця скарги ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області в судове засідання не з`явився, керівник указаного відділення поліції був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, причини неявки слідчого у судове засідання суду не повідомлено. Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Згідно з частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Отже слідчий суддя вирішує скаргу заявниці в межах заявлених нею вимог та в межах повноважень визначених КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що 01.06.2021 о 11 год. 57 хв. до Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.06.2021 о 11 год. 55 хв. за адресою: район м. Охтика, провулок Снайпера, 3, заявниця ОСОБА_9 знаходиться у виконавчій службі. Заявниця повідомила про те, що її картку заблоковано виконавчою службою, а саме, на думку заявниці вчинено геноцид. Дану дію вчинено за підробленим судовим наказом, окремо подана заява про злочин на суддю. Виконавець гр. ОСОБА_10 , заблокував зарплатну картку та заявниці нізащо купити продукти. Звернулася до керівника Охтирської ДВС, та нормативні акти не доведені до відома заявниці є не чинними. Заявниця сьогодні прийшла щоб отримати відповідь. Повідомила, що виконавча служба прикривається карантинними умовами, але усе одно здійснюють роботу. Заступник гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомила, що заявниці відповідь напишуть у встановлені строки. Заявниця вимагає, щоб негайно надали відповідь так як їй нічим годувати сім`ю.

Також 01.06.2021 ДОП Охтирського районного відділу поліції ОСОБА_5 було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію за усною заявою ОСОБА_3 відповідно до якого остання повідомила, що 25.05.2021 виконавчою службою м. Охтирка накладено арешт на зарплатну картку банку «ПриватБанк». 27.05.2021 керівником 1 відділення «ПриватБанку» ОСОБА_13 , було повідомлено, що арешт накладено на зарплатну картку постановою державного виконавця ОСОБА_4 . Керівником видано довідку про те, що дійсно на заблокований рахунок здійснюється виплата зарплати. 31.05.2021 керівник Охтирського ВДВС Охтирського ВДВС ОСОБА_14 отримав від ОСОБА_3 письмову вимогу розблокувати рахунок, оскільки даний рахунок є єдиним джерелом доходу для сім`ї з трьох чоловік. 01.06.2021 ОСОБА_3 повторно звернулась до ВДВС, але у розблокуванні рахунку було відмовлено. ОСОБА_3 вважає, що блокування рахунку являється катуванням її голодом.

Вказана заява та повідомлення були зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за порядковим номером ЄО № 4615 від 01.06.2021 та передані начальнику Охтирського РВП ГУНП в Сумській області для розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 59-63, 89-92).Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
У ч. 1 ст. 216 КПК України зазначено, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Доводи особи, яка подала скаргу про вчинення кримінального правопорушення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та суб`єктивному ставленні до зазначених у заяві та повідомленні про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин та які б давали підстави для кваліфікації дій за законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема суть скарги ОСОБА_3 зводиться до незгоди із накладенням арешту державним виконавцем на її банківський рахунок.
Слідчий суддя зазначає, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Приписи ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язують виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». За приписом вказаної норми у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Отже обставини на які вказує заявниця скарги ОСОБА_3 підлягають вирішенню судом за правилами цивільного судочинства та/або в залежності від наявності спору щодо винесених державним виконавцем постанов, у порядку адміністративного судочинства.
Ініціювання кримінального переслідування щодо особи за встановлених обставин, яка діє у межах визначених законом повноважень, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.
Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання керівника СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області внести в ЄРДР відомості викладені у її заяві про злочин, ЄО № 4615 від 01.06.2021, а також про зобов`язання відповідальну особу Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області після внесення в ЄРДР відомостей з її заяви про злочин, передати за підслідністю до визначеного правоохоронного органу.

Щодо вимог заявниці скарги про визнання незаконними та протиправними дії ДОП ОСОБА_5 щодо відмови прийняти та реєстрації заяви про злочин ЄО № 4615 та списання її, як звернення громадян без надсилання їй про даний факт жодного повідомлення, а також приховання в матеріалах ЄО № 4615 іншої заяви про злочин вчинений суддею ОСОБА_6 , розгляд якої взагалі було унеможливлено, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що такі дії не підлягають оскарженню в порядку передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України, тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити повністю.
Керуючись ст. 2, 24, 110, 214, 303, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника СВ та керівника Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1