Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/566/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0004906 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2021 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, не одруженого, не працюючого, з середньою професійною освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.10.2006 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.198, ст.15, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 27.02.2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186, ст.71 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 день. 26.04.2012 року на підставі постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 18.04.2012 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 24 дні;
- 11.12.2012 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності. 08.11.2018 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2018 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.3 ст.15 п.п.1, 13 ч.2 ст.115, п.п.4, 7, 13 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років; за ч.3 ст.15 п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років; за п.п.4, 7, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2012 року, покаранням у виді довічного позбавлення волі, призначеним цим вироком, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 11485 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 10445 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 300000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Просить призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж довічне позбавлення волі, яке є надто суворим. Виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу обставину - вчинення кримінальних правопорушень в стані наркотичного сп`яніння. Вважає достатнім для виправлення та попередження нових злочинів як ОСОБА_6 , так і іншими особами, буде остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_6 повністю визнавав фактичні обставини подій злочинів, не заперечував своєї причетності до злочинів, давав правдиві показання та висловлював жаль з приводу скоєного, неодноразово просив вибачення у потерпілих, визнав цивільні позови, критично оцінив вчинені ним злочини і негідну поведінку стосовно потерпілих, не зникав та не переховувався від правоохоронних органів і суду. Всіма силами намагався і намагатиметься полегшити душевний біль потерпілих та їх родичів. Суттєвим також є те, що ОСОБА_6 визнав матеріальну та моральну шкоду та погодився відшкодовувати потерпілим, що ще раз підтверджує доводи сторони захисту щодо щирого каяття обвинуваченого. Таким чином, суд першої інстанції помилково не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме не зазначив і не врахував у вироку пом`якшуючу обставину, передбачену п.1 ч.1 ст.66 КК України. При цьому, ОСОБА_6 згоден з кваліфікацією його дій, окрім однієї обставини - незгоден з такою обтяжуючою обставиною як вчинення кримінальних правопорушень у стані наркотичного сп`яніння, тому звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які експертизи і докази перебування ОСОБА_6 в стані наркотичного сп`яніння та вказана обтяжуюча обставина ґрунтується виключно на показах самого ОСОБА_6 . На обліку в лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, що свідчить проте, що він не веде аморальний спосіб життя. Також, судом встановлено, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про те, що в нього міцні сталі соціальні зв`язки та він не є суспільно небезпечною особою. Він переусвідомив свою відповідальність як за родину і дітей, так і перед суспільством.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, не пов`язане з довічним позбавленням волі, мотивуючи тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника та обвинуваченого потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 просили у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а вирок суду залишити без зміни.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 26.06.2019 року близько 22 год. 00 хв., знаходячись по вул.Лелеківській у м.Кропивницькому у стані наркотичного сп`яніння, побачив раніше незнайому йому дівчину - ОСОБА_9 , яка йшла вказаною вулицею в напрямку дому. Враховуючи, що ОСОБА_9 йшла одна та на вулиці сторонніх осіб не було, у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення вбивства останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 , рухаючись назустріч останній та у подальшому наблизившись на достатню для вчинення злочину відстань, правою рукою обхопив життєво важливий орган шию потерпілої ОСОБА_9 , після чого стискаючи шию останньої, вагою свого тіла повалив потерпілу на землю, де задля подальшого подолання опору з боку потерпілої, лігши зверху, своїм тілом притиснув ОСОБА_9 обличчям до землі. У подальшому ОСОБА_6 , проявляючи агресію посилену станом наркотичного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою досягнення результату у вигляді настання смерті ОСОБА_9 , супроводжуючи свої дії словесними погрозами, продовжив із значною силою стискати шию потерпілої, до моменту, поки остання не втратила свідомість. Після цього ОСОБА_6 , вважаючи, що він виконав всі дії, які залежали від його волі та не переконавшись у тому, що ОСОБА_9 , на його думку, мертва, залишивши останню на узбіччі дороги по вул.Лелеківській та не бажаючи бути викритим, почав залишати місце скоєння злочину. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_9 згідно з висновком судового медичного експерта тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці зовнішнього носу, саден та множинних гематом м`яких тканин шиї, більше по передній поверхні, травматичне розтягнення шийного відділу хребта, травматичний плечовий плексит справа по типу Дюшена-Ерба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Таким чином ОСОБА_6 було виконано усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку із тим, що потерпіла ОСОБА_9 , прийшовши до тями, покликала на допомогу свого чоловіка, який в подальшому доставив останню до лікарні.
Крім цього, 27.06.2019 року у нічний час, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, прибув на територію Новомиколаївського пляжу, який знаходиться неподалік від кафе «Казанок», що знаходиться на березі річки Інгул у м.Кропивницькому, де помітивши компанію чоловіків та дівчат, які в той момент вже відпочивали на пляжі, почав спостерігати за ними. Цього ж дня 27.06.2019 року у період часу з 03 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв. ОСОБА_6 помітив, як від компанії, яка відпочивала на вказаному пляжі, відійшло двоє раніше незнайомих йому осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які залишили своїх знайомих та направилися в бік чагарників, які знаходились в протилежному напрямку від місця відпочинку. У цей час ОСОБА_6 , як особа, яка раніше вчинила закінчений замах на умисне вбивство, вирішив вчинити вбивство ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки останні знаходились на значній відстані від своїх знайомих, що надавало ОСОБА_6 можливість безперешкодно вчинити злочин. Реалізовуючи вказаний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , прослідкувавши за останніми та впевнившись, що його протиправні дії не будуть викриті сторонніми особами, почав скорочувати відстань та наблизившись достатньо близько до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , промовивши, що він на них чекав та що вони сьогодні жити не будуть, різко, із значною силою, одночасно обхопив життєво-важливі органи - шиї ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого вагою свого тіла звалив останніх на землю. У подальшому ОСОБА_6 , проявляючи агресію, посилену станом наркотичного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті останніх, знаходячись зверху на ОСОБА_14 , яка в той час була вже без свідомості, притискаючи останню вагою свого тіла до землі, продовжував правою рукою стискати її шию, та в той же час лівою рукою утримував та стискав шию ОСОБА_13 , яка свідомості не втрачала та побоюючись за своє життя та здоров`я почала кричати та кликати на допомогу. У цей час, знайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які разом з останніми відпочивали на Новомиколаївському пляжі, почувши про крики на допомогу, стрімко направилися на те місце, де ОСОБА_6 душив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Прибувши на місце та побачивши протиправні дії з боку ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою врятування життя останніх, друзі потерпілих почали відтягувати ОСОБА_6 , при цьому наносячи останньому тілесні ушкодження задля припинення протиправних дій останнього. ОСОБА_6 у свою чергу зрозумівши, що його протиправні дії викриті, та довести свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до кінця в нього не вийде, вирвався від осіб, які наносили йому тілесні ушкодження та не бажаючи бути викритим, з місця вчинення злочину втік за місцем свого проживання. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_14 згідно з висновком судового медичного експерта тілесні ушкодження у вигляді: гематом тім`яної ділянки голови, в ділянці верхньої повіки, передньої поверхні шиї, садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_6 злочин не було закінчено, з причин, які не залежали від його волі, оскільки він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з тим, що йому завадили сторонні особи.
Крім цього, 27.06.2019 року у період часу з 04 год. 30 хв. до 05 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, рухався у бік Новомиколаївського пляжу у м. Кропивницькому, з метою помсти особам, які нанесли йому тілесні ушкодження та завадили вчинити умисне вбивство ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , проходячи неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , навпроти вказаного будинку на березі річки Інгул ОСОБА_6 зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_15 , який готувався до риболовлі. Побачивши ОСОБА_15 та розуміючи, що останній є особою похилого віку, що мінімізувало будь-який опір з боку останнього, ОСОБА_6 без будь-якої на те причини вирішив вчинити вбивство ОСОБА_15 . Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 , як особа, яка раніше вчинила закінчений замах на вбивство та незакінчений замах на вбивство, впевнившись у тому, що його дії не будуть викриті сторонніми особами, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , після чого з метою подолання опору та подальшого вбивства останнього, за допомогою рук та ніг наніс множинні удари в область життєво-важливих органів - голови, шиї, а також тулубу та кінцівок потерпілого, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_15 згідно з висновком судового медичного експерта тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден та синців в лобовій ділянці справа, у проекції нижнього краю нижньої щелепи, у ділянці передньої поверхні шиї в проекції під`язикової кістки та хрящів гортані, на передній поверхні верхньої третини лівого плеча, з боку зовнішньої поверхні середньої третини лівого передпліччя, на передній поверхні праворуч, у лівій поперековій ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після цього ОСОБА_6 , розуміючи, що нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_15 є недостатніми для настання суспільно-небезпечного наслідку у вигляді смерті потерпілого, обравши знаряддям вчинення злочину невстановлений плоский колюче-ріжучий предмет та утримуючи його в руці, проявляючи агресію посилену станом наркотичного сп`яніння та попередньої невдалої спроби, направленої на умисне вбивство осіб жіночої статі, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та надмірний характер своїх дій, направлених на досягнення єдиного результату у вигляді смерті потерпілого, проявляючи особливу жорстокість по відношенню до ОСОБА_15 , наніс останньому не менше 13 ударів в область життєво-важливих органів - грудної клітини, голови, а також тулубу та кінцівок потерпілого, тим самим спричинивши ОСОБА_15 згідно з висновком судового медичного експерта тілесні ушкодження у вигляді: - проникаючого поранення грудної клітини справа: колото-різаної рани в третьому міжреберному просторі на рівні пригрудинної лінії, яка утворює рановий канал, що проникає в праву плевральну порожнину в третьому міжреберному просторі справа без ушкодження правої легені з крововиливом навколо; проникаючого поранення грудної клітини зліва: колото-різаних ран на ділянці між четвертим та восьмим міжреберними просторами та між середньоключичною та середньопаховою лініями, які утворюють паралельні ранові канали, що проникають в ліву плевральну порожнину з переломом п`ятого лівого ребра, з насічками по нижніх краях сьомого і восьмого ребер, з ушкодженням тканини лівої легені, серцевої сорочки, стінок правого та лівого шлуночка серця, з масивним крововиливом у ліву плевральну порожнину, з крововиливами в органи і тканини навколо ранових каналів, які відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; - двох ран тім`яної ділянки голови, що утворюють один рановий канал, не проникаючий у порожнину черепа; рани в проекції лівої гілки нижньої щелепи зі сліпим рановим каналом у м`яких тканинах обличчя; поверхневої рани в правій надключичній ділянці зі сліпим рановим каналом в м`яких тканинах лівого надпліччя; рани на передньозовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча, яка утворює сліпий рановий канал у м`яких тканинах плеча; рани на передньозовнішній поверхні лівого стегна, яка формує сліпий рановий канал у м`яких тканинах стегна, які відносять до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності тривалістю понад шість днів, але не більше, як три тижні. Після того, як потерпілий ОСОБА_15 перестав подавати ознаки життя, ОСОБА_6 усвідомив, що свій злочинний умисел довів до кінця, а саме спричинив потерпілому тілесні ушкодження несумісні із життям, та в подальшому з місця вчинення злочину зник, прихопивши з собою знаряддя скоєння злочину. Внаслідок заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_15 помер на місці події. Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок масивної крововтрати, що розвилася внаслідок поранення серця й легень, як результат множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини.

Заслухавши доповідь судді, в дебетах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України.

Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.3 ст.15 п.п.1, 13 ч.2 ст.115, п.п.4, 7, 13 ч.2 ст.115КК України та доведеність його вини у вчинених кримінальних правопорушень в апеляційній скарзі ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд вирок суду у цій частині не перевіряє.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; за ч.3 ст.15 п.1,13 ч.2 КК України як незакінчений замах на вбивство, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох осіб, вчиненого особою, яка раніше вчинила вбивство; за п.4, 7, 13 ч.2 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила вбивство, вчинене з хуліганських мотивів, поєднане з особливою жорстокістю.
Що стосується тверджень апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 покарання та необґрунтованість висновків суду в цій частині, то колегія суддів вважає їх також безпідставними.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що призначений судом згідно вироку вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Як убачається із кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є умисними особливо тяжкими злочинами та індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння, виходячи з конкретних обставин його вчинення; критичне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого; дані про особу винуватого, котрий раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі та особливо тяжкі злочини, не мав місце роботи, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів. Обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та наявність на утриманні малолітньої дитини, обставини, що обтяжують покарання рицедив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зваживши вказані обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій відповідних частин статей у виді позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та ч.3 ст.15 п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України, та за п.п.4, 7, 13 ч.2 ст.115 КК України покарання - у виді довічного позбавлення, що достатньо обґрунтував у вироку. Остаточний розмір покарання призначено відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України районний суд не вбачав.
Більш того, як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 , будучи звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців 08.11.2018 року, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2018 року, менше, ніж за 8 місяців під час умовно-дострокового звільнення у стані наркотичного сп`яніння вчинив закінчений замах на вбивство однієї жінки та незакінчений замах на вбивство двох жінок, а надалі одразу вчинив умисний особливо тяжкий злочин, внаслідок якого з особливою жорстокістю вбив чоловіка похилого віку.
Отже, беручи до уваги те, що 11.12.2012 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_6 засуджений до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності, 08.11.2018 року звільнений на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.10.2018 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців, вчинив нові кримінальні правопорушення протягом умовно-дострокового звільнення від покарання, районний суд відповідно до ч.4 ст.81 КК України обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.
Крім того, місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано враховано надзвичайну небезпечність останнього для суспільства, оскільки будучи раніше судимим за вчинення умисних особливо тяжких злочинів на певний строк та звільнений від відбування покарання умовно-достроково, обвинувачений належних висновків для себе не зробив, не виправився та в період не відбутого покарання, вчинив нові умисні особливо тяжкі злочини, усвідомлення тяжкості вчиненого злочину та його наслідків, що свідчить про повну антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил поведінки, до життя та здоров`я інших людей, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих потреб шляхом вчинення насильницьких дій щодо інших людей, не зупиняючись перед позбавленням їх життя. Колегія суддів обґрунтовано дійшла висновку, що призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, навіть у максимальному розмірі, не сприятиме його виправленню та досягненню щодо нього мети кримінального провадження, а тому не вважала за можливе застосувати до останнього інше покарання, ніж довічне позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого та його захисника про призначення покарання на певний строк, є малопереконливими, а вказані в апеляційній скарзі доводи, які на думку ОСОБА_6 та його захисника, можуть впливати на призначене покарання, були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції та з їх урахуванням прийнято обґрунтоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника та обвинуваченого на визнання ним своєї вини, його допомога слідству, щире каяття, як на підставу для пом`якшення покарання, є необгрунтованими, оскільки, зазначені обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначені обвинуваченому покарання в межах санкції статей закону за які його визнано винним.
Посилання захисника на те, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину.
Дані про особу обвинуваченого свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі у певний строк є неможливим.
Крім того, суд призначає покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч.2 ст.50 КК України).
Залишаючи вирок суду першої інстанції в частині покарання без змін, колегія суддів виходить із того, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст. 8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції обрав обвинуваченому законне та найбільш доцільне покарання, у виді довічного позбавлення волі, виходячи як з характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним злочинів проти життя та здоров`я особи, мети й мотивів вчиненого ним злочинного діяння, наявності обтяжуючих обставин, а також даних, що його характеризують та особистого ставлення обвинуваченого до вчиненого.
Твердження сторони захисту - захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі в частині наявності підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, є необгрунтованим.
Так, згідно за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу.
Викладені в апеляційній скарзі обставини, що на думку захисника дають підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, а саме: щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, виходячи із особливостей конкретних злочинів й обставин їх вчинення. В той же час, фактичні обставини даного кримінального провадження, свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки, останній вчинив кримінальні правопорушення, внаслідок яких відбулося вбивство з хуліганських мотивів з особливою жорстокістю особи похилого віку, таперед яким відбулися замахи на вбивство ще трьох осіб.
На переконання колегії суддів, по справі відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочинів, оскільки до кола обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не можна зараховувати будь-які відомості, що характеризують обвинуваченого, чи будь-яку обставину, що пом`якшує покарання, зокрема й ті, що зазначені стороною захисту в апеляційній скарзі. До них можуть належати лише ті, що безпосередньо пов`язані з ознаками складу злочину та значною мірою знижують рівень суспільної небезпеки певного, вчиненого посягання.
Також колегія суддів зауважує, що усвідомлення ним своєї провини, не може розцінюватись як обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вимоги закону щодо призначення покарання виконані в повному обсязі.
Схожа правова позиція викладена у справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р., де Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому прийняте рішення щодо призначення покарання належно обґрунтоване вимогами національного законодавства та не суперечить і рішенням ЄСПЧ.

Також є безпідставними доводи захисника з приводу виключення з мотивувальної частини вироку обтяжуючої обставини - вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень в стані наркотичного сп`яніння, оскільки дане спростовується як показаннями потерпілих так і поясненнями самим обвинуваченим, відповідно до яких останній перед вчиненням злочинів покурив в себе вдома суміш трав, що йому дав товариш. Пристрій, за допомогою якого він вжив наркотичний засіб було вилучено працівниками поліції під час обшуку його домоволодіння, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що обвинувачений перебував у стані наркотичного сп`яніння та обґрунтовано зазначив дану обтяжуючу обставину у вироку.
Враховуючи, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши підстав для його зміни або скасування, відмовляє в задоволенні поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2