ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 663/3212/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1040/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою; АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.4 ст.28 - ч. 3 ст.206-2, ч. 4 ст.28 - ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 - ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 - ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 - ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 грудня 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 00000930 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подав на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про чергове, необґрунтоване продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, що є порушенням засад кримінального судочинства та практики ЄСПЛ,

Також, апелянт вказує на відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених в клопотанні прокурора.

Крім того, апелянт зазначає про безпідставність оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки він був оголошений всупереч вимогам ст. 281 КПК України.

Також, як зазначає апелянт, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, на думку апелянта, стороною обвинувачення не доведеного того, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також, апелянт наголошує на тому, що обвинувачений має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться дружина та двоє малолітніх дітей, позитивно характеризується, має доходи від підприємницької діяльності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 422 -1, апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядається не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вид тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді гримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення ОСОБА_9 злочинів, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.28, - ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, офіційно не працевлаштований, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про його працевлаштування, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, незважаючи на наявність родини, вчинив ряд кримінальних правопорушень, що вказує на відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Крім того, ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000411 від 10.10.2018 року за ч. З ст.27, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11 ч.2 ст.115, ч. 1 ст.393, ч.2 ст.289 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у подальшому звільнено у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про тримання під вартою. Однак, після звільнення ОСОБА_9 до слідчого не з`являвся, покинув територію Україну, у зв`язку з чим його було оголошено у всеукраїнський розшук, а 19.04.2019 року - у міжнародний розшук. 24.06.2020 року ОСОБА_9 було затримано.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , іншого, більш м`якого запобіжного заходу, що само по собі вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність та формальне продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суді під час ухвалення відповідного судового рішення та цілком враховані судом.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо наявності чи відсутності підстав для затримання ОСОБА_9 під час досудового розслідування, колегія судді зазначає, що на стадії перегляду ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначене не входить до компетенції суду апеляційної інстанції та не може бути предметом розгляду.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б вплинути на результат і правильність прийнятого судом рішення при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 442-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року, якою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.4 ст.28 - ч. 3 ст.206-2, ч.4 ст.28 - ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 - ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 - ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 - ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 грудня 2021 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: