07.02.2022
Справа № 642/9093/21
Провадження № 1-кп/642/212/22
УХВАЛА

Іменем України

2 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працевлаштованого на посаді продавця - консультанта, раніше не судимого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , який фактично мешкає в АДРЕСА_2 , відносно якого 31.05.2021 до Фрунзенського районного суду скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України, -

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.ч.2,3 ст.307 КК України.

Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обгрунтування своїх доводів, зазначили, що ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, наразі не тільки не зменшились, а і фактично перестали існувати. При цьому, ризики, що були зазначені в ухвалі слідчого судді при обранні та при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент відсутні, адже всі обставини справи досліджені, всі свідки допитані, а тому впливу на перебіг розгляду справи ОСОБА_5 не матиме.
- ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки - має вагітну дружину, яка невдовзі має народити, а отже обвинуваченому немає жодного сенсу скриватись від органів суда.
- ОСОБА_5 має чітку позицію щодо звинувачень в його бік та має намір в судовому порядку довести свою невинуватість.
-доказів, що вказують на винуватість ОСОБА_5 в ході досудового розслідування, не встановлено, так як їх в апріорі немає. Обвинувачення ґрунтується лише на показаннях самого ОСОБА_5 , що були їм надані в день незаконного затримання під психологічним впливом з боку працівників поліції.
Прокурор заявив проти задоволення цього клопотання відносно обвинуваченого, враховуючи тяжкість покарання та дані про його особу. На підставі викладеного, вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Ухвалою судді від 30.12.2021 відносно ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 27.02.2022 року.
Так, відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачуюється.
Ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не зникли. Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак наявність вказаних обставин, досліджених раніше виключає, на думку суду, застосування альтернативного запобіжного заходу.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Посилання сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого не приймаються, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки.

Зазначені обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку, будь-яких інших вагомих обставин в обґрунтування зазначеного клопотання захисником не наведено.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились.

За таких обставин, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, на даній стадії судового розгляду, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: