ВИРОК
Іменем України

09.02.2022 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000022 від 24.01.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, солдата, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

06.12.2021 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 129 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від несення обов`язків військової служби по 29.01.2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем несення служби характеризується позитивно, за останні 3 роки за медичною допомогою не звертався, амбулаторно та стаціонарно не лікувався та є учасником бойових дій; думку прокурора; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у вигляді позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1