Ухвала

Іменем України
14 вересня 2021 року

м. Київ
Справа № 760/4199/21
Провадження № 51 4185 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року затверджено угоди про примирення від 22 березня 2021 року, укладені між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005659 від 19 листопада 2020 року. Цим вироком ОСОБА_5 засуджено за ст. 119 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.

Не погодившись із вказаним вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , оскаржив його в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, подавши апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2021 року прокурору ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 , оскільки він оскаржив вирок з підстав, з яких судове рішення не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу (ст. 399 ч. 4 КПК України).
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року вказану касаційну скаргу прокурора залишено без руху та надано йому п`ятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, який обчислювався з дня отримання ним копії ухвали, і йому було вказано на недоліки поданої ним касаційної скарги та зазначено про необхідність їх усунення.
Зокрема, відповідно до вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України прокурору було вказано про необхідність зазначити в чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
При цьому, в обґрунтування своєї вимоги щодо скасування ухвали апеляційного суду, прокурор у касаційній скарзі, хоч і вказав на те, що апеляційним судом допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, проте обґрунтування того, в чому саме таке порушення мало відображення прокурор відповідно до вимог ст. 412 КПК України у касаційній скарзі не навів, обмежившись посиланням на незаконність, на його думку, постановленого відносно ОСОБА_5 вироку, який не є предметом перегляду касаційного суду.
На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2021 року прокурор ОСОБА_4 подав доповнення до касаційної скарги, які за своїм змістом та доводами є аналогічними доводам касаційної скарги поданої ним вперше, проте вимог цієї ухвали щодо обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду від 31 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження не виконано. При цьому прокурор не вказав у чому саме відповідно до вимог ст. 412 КПК України полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене апеляційним судом, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, із врахуванням вимог ст. 394 КПК України, яка визначає особливості оскарження окремих судових рішень. Також прокурором не зазначено і про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом при винесенні ухвали від 31 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Таким чином, прокурор у доповненнях до касаційної скарги повторно обґрунтував свої вимоги щодо скасування ухвали апеляційного суду, незаконністю, на його думку, постановленого відносно ОСОБА_9 вироку, який не є предметом перегляду касаційного суду, проте конкретних вказівок на те, в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України, в тому числі і з врахуванням вимог ст. 412 КПК України, у касаційній скарзі та доповненнях до неї не навів.
З врахуванням того, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 до його перегляду в апеляційному порядку не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, а обґрунтування того, в чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущені апеляційним судом при постановленні ухвали Київського апеляційного суду від 31 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, прокурором в касаційній скарзі та доповненнях до неї не наведено, колегія суддів, вважає, що прокурор не усунув недоліків поданої ним касаційної скарги.
Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України касаційна скарга підлягає поверненню, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Повернення касаційної скарги не позбавляє прокурора права на повторне звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Щодо висновку про застосування норми права, сформульованому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 13 66 кс 18, а також вимоги касаційної скарги прокурора щодо передачі вказаного кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, необхідно заначити наступне.
Вимога прокурора про передачу провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду в порядку ст.ст. 434-1, 434-2 КПК України на даній стадії провадження до відкриття касаційного провадження не може бути вирішена, оскільки відповідно до частини 5 вказаної статті суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у вказаному кримінальному провадженні касаційний розгляд відповідно до ст. 434 КПК України не здійснюється.
Керуючись ст. 427, ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3