Справа № 201/417/22
Провадження № 1-кс/201/156/2022
УХВАЛА

20 січня 2022 року м. Дніпро
У провадженні слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 перебуває вищевказана скарга, в якій ОСОБА_3 просить визнати дії дізнавача Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області бездіяльністю та зобов`язати провести досудове розслідування належним чином, в рамках КПК України в найкоротші терміни для проведення досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що протягом тривалого часу вказаним дізнавачем не було проведено більшості необхідних дій в рамках вказаного кримінального провадження. Також жодних слідчих дій з нею не було проведено, неодноразово просила опитати мешканців будинку, однак дізнавачем лише запропоновано провести слідчий експеримент та перехресний допит.
Також ОСОБА_3 подала клопотання, яким вона доповнила свої вимоги і просила зобов`язати слідчого провести перехресний допит між нею та ОСОБА_5 та провести слідчий експеримент на місці скоєння злочину.
Дізнавач СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надав.
Неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.
Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Потерпіла ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність дізнавача, який здійснює досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження та просила визнати дії дізнавача Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області бездіяльністю, зобов`язати провести досудове розслідування належним чином, в рамках КПК України в найкоротші терміни для проведення досудового розслідування. Також ОСОБА_3 подала клопотання, яким вона доповнила свої вимоги і просила зобов`язати слідчого провести перехресний допит між нею та ОСОБА_5 та провести слідчий експеримент на місці скоєння злочину.
Пунктами 1, 14, 17 частини першої статті 7 КПК України закріплено такі засади кримінального провадження, як верховенство права, право доступу до правосуддя та право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення прокурора або слідчого:
- бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
- рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
- рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
- рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
- рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
- рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
- рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
- рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
- рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
- повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
- відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Відповідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відповідно ч.3 ст.303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Отже, вимоги скарги не узгоджуються з повноваженнями слідчого щодо здійснення судового контролю, який полягає в ухваленні рішень у відповідності до приписів ч. 2 ст. 307 КПК України про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Тому слідчий суддя констатує, що прохальна частина скарги не узгоджується з положеннями ч.1 ст. 303 КПК України, а тому в задоволенні скарги в цій частині відмовляє.
Щодо вимог скарги про проведення досудового розслідування належним чином, в рамках КПК України в найкоротші терміни для проведення досудового розслідування, слід зазначити наступне.
За своїм змістом вказана вимога є вимогою про встановлення строку проведення досудового розслідування відповідно до ст. 114 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляді права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Виходячи із норм чинного національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту згідно зі ст. 219 КПК України (до редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження - з`являється підозрюваний (ст. 42 КПК України).
Згідно із ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Статтею 219 КПК України встановлюються рамки в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження, а саме - протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Разом з тим, ст. 114 КПК України не є тією нормою, яка регламентує порядок подання та розгляду даної категорії клопотань, оскільки вказана норма передбачає лише право, а не обов`язок слідчого судді, суду встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії.
Як наголошується у ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, у тому числі строки проведення певних процесуальних та слідчих дій, забезпечує прокурор на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч.2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню, згідно ст. 308 КПК України, до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який, на підставі ч.2 ст. 28 КПК України, забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч.3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а отже лише при постановленні ухвал за результатами розгляду відповідних клопотань та скарг слідчий суддя має права встановити певний процесуальний строк.
Крім того, положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч.1 ст. 40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п.4 ч.2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК України. У зв`язку з чим, покладення слідчим суддею на слідчого або прокурора обов`язків щодо встановлення певних або невизначених строків проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій необхідних і достатніх для проведення процесуальних дій не узгоджується з наведеними нормами.
Положеннями ст. 219 КПК України встановлені процесуальні строки досудового розслідування, яке повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Оскільки законом визначені граничні межі строку досудового розслідування, слідчий суддя може встановити інший строк, але не більший, ніж передбачений законом, за наявності для цього підстав, або встановити строк для вчинення певних дій, який теж не може перевищувати граничного строку, визначеного законом.
Проте, як встановлено слідчим суддею, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено. З чого слідує, що в межах визначеного строку досудового розслідування мають бути проведені відповідні процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення щодо закінчення досудового розслідування.
Тобто, на даний час відсутні підстави для обрахування строку досудового розслідування, а, тим більше, для його встановлення слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 114 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, з 03 липня 2020 року набрала чинності норма ст. 300 КПК України, згідно із якою для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя не вправі зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.
Отже, фактичне оскарження недотримання, як зазначається у клопотанні, розумних строків досудового розслідування у інший спосіб, як то до слідчого судді у формі подання клопотання у порядку ст. ст. 28, 114 КПК України, при зазначених вище обставинах, не підлягає на даний час задоволенню з огляду на те, що норми кримінального процесуального закону регламентують забезпечення судового контролю під час досудового розслідування та не передбачають вирішення слідчим суддею питання щодо встановлення процесуальних строків для проведення слідчих (розшукових) дій, для яких КПК України не встановлені граничні строки.
Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних або невизначених строків досудового розслідування, у тому числі для проведення процесуальних дій у невизначений строк, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Ця ухвала не є перешкодою для реалізації особою, яка подала клопотання, своїх прав, відповідно до їх обсягу, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, у спосіб, передбачений цим же законом.
Керуючись ст.ст. 55, 93, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1