УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження №0003307 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Кілія, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

-якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 год 00 хв 07 грудня 2021 року із визначенням застави у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено. Застосовано на строк до 24 год 00 хв 07 грудня 2021 року до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави у 300 000 (триста тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_6 слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що сторона захисту була проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 та просили застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_6 тривалий час перебуває в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з діагнозом ВІЛ-інфекція, туберкульоз легень, вірусний гепатит С.

Звертає увагу, що обвинуваченому призначено лікування, яке потребує значних витрат, натомість суд, визначаючи розмір застави у сумі 300 000грн, не врахував цього, не врахував суд і того, що відповідно до характеристики ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 зарекомендував себе, як не агресивний, спокійний, стриманий, із співкамерниками підтримує рівні та спокійні стосунки, до працівників слідчого ізолятору відноситься адекватно.

З урахуванням змін в характеристиці ОСОБА_6 , сторона захисту вважає, що при обранні запобіжного заходу обвинуваченому суд зобов`язаний оцінити стан його здоров`я, який погіршився за час перебування в місцях ізоляції, а саме довідка про стан здоров`я дає суду підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застави, щоб у обвинуваченого були кошти на лікування.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0003307 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

5 жовтня 2021 року прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яке обґрунтовував тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які підтверджуються відсутністю постійного місця проживання обвинуваченого, відсутністю міцних соціальних зв`язків, також обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, за яке покарання передбачено позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Застосовано на строк до 24 год 00 хв 07 грудня 2021 року до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави у 300 000 (триста тисяч) гривень.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0003307 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

5 жовтня 2021 року прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яке обґрунтовував тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які підтверджуються відсутністю постійного місця проживання обвинуваченого, відсутністю міцних соціальних зв`язків, також обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, за яке покарання передбачено позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені ризики прокурором існують, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів умисних корисливих злочинів проти власності, у тому числі особливо тяжкому злочині за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років. Обвинувачений є неодноразово засудженим за вчинення аналогічних злочинів. Крім того, має нерозглянуте кримінальне провадження в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області. Не має жодних соціальних зв`язків у м. Миколаєві та Миколаївській області. Не має легальних джерел доходів.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема на можливість ОСОБА_6 переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Крім того, обвинувачений ніде не працював, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, переховувався від суду, що в свою чергу може свідчити про неефективність застосування запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, оскільки, у суду відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, домашній арешт, оскільки, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, тож застосувати домашній арешт до ОСОБА_6 не можливо.

Твердження захисника про те, що обвинувачений хворіє та потребує лікування, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Як вбачається із відповіді начальна філії «Центр охорони здоров`я Державної Кримінально-Виконавчої служби України», яка додана стороною захисту до апеляційної скарги, вбачається, що обвинуваченого регулярно повинні огляди лікарі, натомість він особисто відмовляється від огляду та лікування, з чого колегія суддів робить висновок, що обвинуваченому надається кваліфікована медична допомога, проте він не користується нею.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції, використавши своє право на визначення розміру застави та враховуючи встановлені обставини, надзвичайний рівень встановлених ризиків, прийшов до обґрунтованого висновку, що застава в розмірі 300 000 грн. зможе забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, з таким висновком погоджується й апеляційний суд.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2021 року, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 год 00 хв 07 грудня 2021 року із визначенням застави у сумі 300 000 (триста тисяч) гривень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: