У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001375 від 01.11.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 дізнавач сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту шляхом встановлення заборони на відчуження, розпорядження та користування на речові докази банківську картку «Приват», « НОМЕР_1 », що є власністю ОСОБА_4 .

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначив, що 31.10.2021 близько 11:15 год., невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, вул Вайсера 17/2, таємно, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку грошових коштів з картки банку «Приватбанк» НОМЕР_1 , які належить ОСОБА_4 , у сумі 1503 гривні 81 коп.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального проступку причетна гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителька АДРЕСА_1 .

04.11.2021 року гр. ОСОБА_5 , під час огляду місця події в приміщенні службового кабінету №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області по вулиці Пушкіна, буд. 15, в м. Хмельницький добровільно видала банківську картку «Приват», « НОМЕР_1 » яка стала об`єктом крадіжки.

Дану банківську картку після вилучення було упаковано у конверт білого кольору.

04.11.2021 дізнавач СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , своєю постановою, вилучені в ході огляду предметів 04.11.2021 банківську картку «Приват», « НОМЕР_1 » визнав речовими доказами, приєднав до матеріалів кримінального провадження №0001375 та визначив подальше місце їх зберігання.
Дізнавач просить накласти арешт на указане майно, зважаючи на те, що оглянуті, вилучені в ході огляду банківська картка «Приват», « НОМЕР_1 » була предметом кримінально протиправних дій, набута кримінально протиправним шляхом та може бути використана як доказ вчинення гр. ОСОБА_5 крадіжки.

У разі не накладення арешту на вказане майно, є підстави вважати, що його буде втрачено шляхом реалізації, приховування, пересування, передачі чи відчуження невідомими особами.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд клопотання телефонограмою.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, оскільки банківська карта є фактично одним із засобів доступу до рахунка, і у разі потреби особа, на ім`я якої відкритий такий рахунок, може скористатися альтернативними способами доступу до нього, у тому числі для користування рахунком та/або для зняття чи зарахування на нього коштів.
Враховуючи положення ст.98 КПК України, є всі підстави вважати, що тимчасово вилучене майно, є предметом вчинення кримінального правопорушення, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на наведене, клопотання слідчого є обґрунтованим.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні №0001375 від 01.11.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, а саме: банківську картку «Приватбанк», « НОМЕР_1 », що є власністю ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на дізнавача сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт виконується негайно.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя