Провадження № 11-кп/824/1816/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

27 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня2021 року, якою продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 24 години 00 хвилин 10 лютого 2022 року включно;продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 24 години 00 хвилин 10 лютого 2022 року включно; визначено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, розмір застави - 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено; продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 24 години 00 хвилин 10 лютого 2022 року включнота продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 24 години 00 хвилин 10 лютого 2022 року включно.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та зменшити суму застави до мінімуму.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що співпрацює із органами слідства та судом. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурором не надано жодних конкретних доказів щодо підтвердження їх існування. Зокрема, зазначає, що наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків чи потерпілого у нього немає. Вважає, що попередня судимість не є підставою для продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначає, що у нього є міцні соціальні зв`язки, а саме: цивільна дружина та троє неповнолітніх дітей. Також зазначає, що у нього є постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується та в медичних закладах на обліку не перебуває.
Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021 року, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 тому рішення суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційним судом не переглядається.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочину, який йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а саме: ухилятимуться від забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Крім того, на переконання колегії суддів, наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, на чому наголошує сам обвинувачений, не може слугувати дійсною гарантією відсутності у обвинуваченого наміру переховування від суду та органів слідства та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо не перебування його на обліку у медичних закладах також не може свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, обставини, які зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам обвинуваченого, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його майновий стан, та дійшов до обгрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу у розмірі - 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід у виді домашнього арешту, як про це просить апелянт, має забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня2021 року, якою продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 24 години 00 хвилин 10 лютого 2022 року включно; визначено обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави - 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) грн залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя Суддя Суддя