Справа № 333/5399/20
Провадження № 1-кп/333/623/20
В И Р О К
Іменем України
06 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002216 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, на утримані малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 23.05.1984 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141 КК України (1960р), призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з посиленим режимом;

- 22.08.1984 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 42, ч. 3 ст. 117 ст. 17 КК України (1960р), призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років;

- 01.06.1989 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 117 ст. 17 КК України (1960р), призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років;

- 20.05.1996 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 94 КК України (1960р), призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років, звільнений 10.10.2005;

- 14.12.2006 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 121 КК України, призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців з відбуванням покарання у Каменській ВК №101, звільнений 02.12.2013 року;

- 03.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України;

- 22.10.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років з відбуванням покарання у Петрівській ВК №49, звільнений в квітні 2020 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2020 року приблизно об 21:30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли на ґрунті раптового словесного конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дістав кухонний ніж, який знаходився у нього за резинкою штанів, та тримаючи його у правій руці наніс ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки, з локалізацією шкірної рани в мезогастрії зліва на 2 см нижче пупка, з пересіченням прямого м`язу живота праворуч, пошкодженням великого чіпця в нижній третині з пересіченням судини з наявністю в малому тазу крові зі згустками, які за результатами проведення судово-медичної експертизи № 1010 від 04.09.2020, кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Одразу після цього ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 стали чинити опір протиправним діям ОСОБА_4 , перешкоджаючи йому завдати повторних ударів ножем, та шляхом вчинення активного супротиву, вибили з руки ОСОБА_4 ніж, чим перешкодили останньому вчинити всі дії для вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , який був своєчасно госпіталізований до КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР.

Таким чином, ОСОБА_4 не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_6 , оскільки кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку із тим, що протиправні дії ОСОБА_4 припинені потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , шляхом активного супротиву.

Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнав, надав показання, за змістом яких 19.08.2020 р. о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом із своїм знайомим ОСОБА_8 направились до подвір`я ОСОБА_7 , з яким хотіли переговорити. ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_9 був їх спільним знайомим та свого часу допоміг ОСОБА_4 з житлом і роботою. Хвіртка у ОСОБА_7 була зачинена, у подвір`ї горіло світло та нікого не було. У зв`язку з чим, ОСОБА_4 вирішив перелізти через паркан з метою відкрити хвіртку та потрапити у подвір`я домоволодіння. В цей момент у подвір`ї з`явився ОСОБА_6 , який спитав: «Ти хто?», на що ОСОБА_4 відповів: « ОСОБА_10 в пальто». Далі, ОСОБА_11 намагався вдарити його правою рукою, на що ОСОБА_4 ухилився. Згодом побачив у ОСОБА_11 палицю, якою той почав наносити удари ОСОБА_4 в область тулуба та голови. Зброї у ОСОБА_6 не було. Згодом побачив ОСОБА_12 , який також вдарив ОСОБА_4 . Як пояснював обвинувачений в ході допиту, з метою залякування ОСОБА_6 , він дістав кухонний ніж білого кольору з довжиною леза 10-12 см, який знаходився у нього за резинкою штанів та правою рукою наніс ОСОБА_6 удар в область живота. Після чого, вийнявши ніж, переліз через паркан та разом з ОСОБА_13 пішов додому. Швидку допомогу ОСОБА_6 не викликав. Прибувши додому, поклав ніж на полку. Про наслідки своїх дій задумався лише згодом.

Допитаний під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, згідно з якими 19.08.2020 р. близько до 22 години вечора, перебував у подвір`ї свого знайомого товариша ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 . Побачив, що через паркан переліз незнайомий йому чоловік, яким згодом виявився ОСОБА_4 та ще одна невідома особа. Потерпілий спитав у ОСОБА_4 : «Що ти тут робиш?», на що ОСОБА_4 щось нерозбірливо відповів та відразу ж дістав ніж, яким почав розмахувати. Свідок ОСОБА_15 перебував поруч з потерпілим ОСОБА_6 , все бачив та чув. Обвинувачений почав нападати на свідка ОСОБА_16 та на потерпілого. Оскільки потерпілий стояв попереду свідка ОСОБА_14 , він миттєво схопив залізну палку, яка лежала у подвір`ї та почав нею захищатись. Як пояснив потерпілий, до цього часу ОСОБА_4 вже встиг нанести йому декілька не проникаючих ударів в область живота. У зв`язку з чим, потерпілий з метою самозахисту наніс обвинуваченому удар в область голови та руки. Інша особа, яка була разом з ОСОБА_4 також намагалась напасти на них, але в бійку з нею потерпілий не вступав. Як зазначав потерпілий, обвинуваченого ОСОБА_4 до цієї події жодного разу не бачив, йому відомо, що іншу особу, яка була з обвинуваченим, звали ОСОБА_17 . Дії обвинуваченого під час нападу потерпілий сприймав, як загрозу своєму життю.

Свідок ОСОБА_7 під час допиту в судовому засіданні надав показання, згідно з якими 19.08.2020 р. приблизно о 21 год. 30 хв. перебував у своєму подвір`ї по АДРЕСА_3 разом зі своїм сусідом ОСОБА_6 . В цей час біля вхідних дверей вони почули якийсь гомін та побачили двох чоловіків, один з яких був ОСОБА_4 , а інший ОСОБА_18 , які перелізли через паркан та проникли до будинку без його дозволу. На запитання свідка ОСОБА_7 : «Чому ви сюди потрапили?», ОСОБА_4 відповів: «Я прийшов вас вбивати». Далі, ОСОБА_4 замахнувся ножом, внаслідок чого ОСОБА_6 , який стояв попереду свідка ОСОБА_16 отримав одне проникаюче поранення в живіт. Свідок, побачивши протиправні дії вказаних осіб, з метою самозахисту також штовхнув ОСОБА_19 та вдарив ОСОБА_4 . Зупинивши їх дії, ОСОБА_7 почав надавати невідкладну допомогу потерпілому ОСОБА_6 та негайно викликав швидку допомогу. В цей же час, ОСОБА_4 та ОСОБА_20 втекли з його подвір`я. Також, показав, що лезо ножа, який був у ОСОБА_4 було більш ніж 10 см, саму рукоятку він не бачив. Також, пояснив, що познайомився з ОСОБА_4 приблизно за чотири місяці до цієї події. Мотиви нападу зі сторони обвинуваченого свідку не відомі, конфліктів та будь-яких фінансових питань між ними не було. Зазначив, що свого часу допоміг обвинуваченому з житлом та роботою. Як відомо свідку ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_6 з обвинуваченим ОСОБА_4 знайомий не був, жодних відносин з останнім не мав.

Сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідка ОСОБА_8 , оскільки встановити його місцезнаходження при розгляді цієї справи виявилось неможливим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, окрім показів потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом в ході розгляду цієї справи:
- протоколом огляду місця події від 20.08.2020 р. та доданими до нього додатками, за змістом якого за наслідками проведеного огляду місця події - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкав свідок ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: змиви речовини бурого кольору та контрольні змиви до нього; недопалок цигарки «Прима», фрагмент каменя з нашаруванням речовини бурого кольору; бейсболка з нашарування речовини бурого кольору; кепка; запальничка; полімерний фрагмент з нашаруванням речовини бурого кольору; фрагмент оправи окулярів; недопалок цигарки «Davidoff»; дві пусті пачки з-під цигарок; мобільний телефон, кухонний ніж з білою рукояткою, ніж з дерев`яною рукояткою; шорти, труси з нашаруванням речовини бурого кольору.

- висновком експерта від 04.09.2020 р. № 2561, згідно з яким при судово-цитологічному дослідженні недопалку цигарки «Прима» знайдена слина без домішку крові, при встановлені групової належності виявлені антигени А і Н, що не виключає викурювання цигарки особою (особами) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н, в тому числі підозрюваним ОСОБА_4 . При сумісному викурюванні даної цигарки декількома особами домішка слини особи (осіб) групи крові 0 не виключається. Походження слини від ОСОБА_6 виключається (п. 3.3.). При судово-цитологічному дослідженні недопалку цигарки «Davidoff» знайдена слина без домішки крові, висловитись про статеву належність якої неможливо, походження слини від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виключається (п. 3.4.). При судово-цитологічному дослідженні запальнички, мобільного телефону, знайдена кров, видова належність якої не встановлена (п. 3.5.). При судово-цитологічному дослідженні запальнички, двох пачок з-під цигарок, мобільного телефону, частини оправи окулярів, ножа з дерев`яною рукояткою, ножа з білою рукояткою, кров та клітини, придатні для дослідження не знайдені.

- висновком експерта-імунолога від 16.09.2020 р. № 2566, відповідно до якого рідка кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н; рідка кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на шортах, трусах, чотирьох марлевих тампонах зі змивами з місця події, на фрагменті полімерної плівки та на камінні встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і В, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_4 не виключається за наявності у нього на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею. В слідах на бейсболці встановлена наявність крові людини та виявлений антиген А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_4 . Походження крові від потерпілого ОСОБА_6 виключається.

- протоколом огляду місця події від 20.08.2020 р. та доданими до протоколу таблицями ілюстрацій,згідно з якими за наслідками проведення слідчої дії огляду місця події, а саме: будинку АДРЕСА_2 , де мешкав обвинувачений ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: дві пари макосин, футболка, спортивні штани, дві наволочки з РБК, ніж, спортивні штани чорного кольору, футболка синього кольору.

- висновком експерта від 16.09.2020 р. № 2565, за змістом якого на наволочці І, наволочці ІІ, спортивних штанах ІІ встановлена наявність крові людини та виявлено антигени А з ізогемаглютиніном анти-В в об`єкті № 7, що не виключає походження крові від особи (осіб) з такою груповою характеристикою за системою АВ0, як у ОСОБА_4 . Походження крові від ОСОБА_6 виключається. На футболці І, спортивних штанах І, парі мокасин синього кольору та парі мокасин чорного кольору встановлена наявність крові, видова належність якої не встановлена. На спортивних штанах І та футболці ІІ наявність крові не встановлена.

- протоколом огляду місця події від 20.08.2020 р. та таблицями ілюстрацій до протоколу, за змістом яких об`єктом огляду була камера схову в приміщенні лікарні АДРЕСА_5 , де в ході огляду речей ОСОБА_6 вилучено: кросівки чоловічі чорного кольору зі слідами нашарування РБК, сорочка чоловіка в клітину зі слідами нашарування РБК та штани чоловічі синього кольору зі слідами нашарування РБК, носки тканеві, відкрита пачка цигарок «Marlboro».

- висновком експерта від 25.09.2020 р. № 2735, згідно з яким у плямах на чоловічій сорочці, штанах, кросівках потерпілого ОСОБА_21 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А,В і Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є сам потерпілий ОСОБА_21 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_4 не виключається при наявності у нього на момент того, що сталось тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

- висновок експерта від 21.09.2020 р. № 1010, з якого судом встановлено, що колото-різане поранення передньої черевної стінки, з локалізацією шкірної рани в мезогастрії зліва на 2 см нижче пупка, з пересіченням прямого м`язу живота праворуч, пошкодженням великого чіпця в н/3 з пересіченням судини, наявність в малому тазу крові зі згустками у ОСОБА_6 кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, яке утворилось від дії предмета, що має колото-різані властивості, на що вказує проникаючий характер ушкодження, переважання глибини раньового каналу над довжиною шкірної рани. Давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному в постанові слідчого, в наданій медичній документації та зі слів освідуваного. Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявного ушкодження у ОСОБА_6 , йому було нанесено не менш одного травматичного впливу в ділянку мезогастрія ліворуч. Виникнення виявленого ушкодження у ОСОБА_6 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зони ушкодження для травматичного впливу.

Також, судом при розгляді кримінального провадження прийнято до уваги висновок судово-психіатричного експерта від 16.09.2020 р., за змістом якого ОСОБА_4 під час здійснення кримінального правопорушення та, станом на час проведення експертизи, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Дослідивши наведені вище докази, заслухавши показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що останні узгоджуються між собою, співпадають, як в деталях, так і в цілому та повістю підтверджують час, місце та спосіб вчинення злочину, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_6 .

За таких обставин, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України повністю підтверджується матеріалами цієї справи та його дії кваліфікуються судом, як незакінчений замах на вбивство, тобто ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Дослідженні судом в ході розгляду цієї кримінальної справи, надані стороною обвинувачення, висновки експертів від 09.09.2020 р. № 2564 та від 21.09.2020 р. № 935 жодним чином не підтверджують та не спростовують провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. У зв`язку з чим, не приймаються судом до уваги.

Розглянувши доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 124 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.124 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.

За змістом ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно з ч.3 ст.36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Частиною 5 ст. 36 КК України передбачено, що не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення чи не перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, наявність чи відсутність обставин, передбачених ч.5 ст.36 КК України.

З огляду на викладене, судом, при розгляді даного кримінального провадження, враховано, що:

- ініціатором конфлікту був саме обвинувачений ОСОБА_4 , що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_4 протиправно у нічну пору доби проник до домоволодіння свідка ОСОБА_7 , маючи при собі кухонний ніж, що не заперечувалось обвинуваченим під час розгляду цієї справи;

- обвинувачений ОСОБА_4 припинив свій напад не з власної ініціативи, а внаслідок дій потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , направлених на негайне відвернення та припинення протиправного посягання обвинуваченого ОСОБА_4 ;

Також, судом прийнято до уваги поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину та суб`єктивне ставлення останнього до наслідків своїх дій.

Так, матеріалами кримінальної справи підтверджено, що після того, як обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів, що поранив потерпілого ОСОБА_6 в область черевної порожнини, він не викликав швидку медичну допомогу або поліцію з метою повідомлення про інцидент та відтворення тяжких наслідків своїх протиправних дій, а навпаки, покинув місце вчинення злочину.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки наведені вище дії обвинуваченого ОСОБА_4 повністю охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що кваліфікується як незакінчений замах на вбивство, тобто ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, судом враховується, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, є особливо тяжким злочином.

Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання суд не вбачає.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше був судимий, в тому числі за злочини проти життя та здоров`я особи, вину не визнав, щиро не розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд дійшов висновку, що для попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Цивільний позов не заявлено, витрати на проведення судово-медичних експертиз по даному кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладені ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя по даному кримінальному провадженню, судом скасовуються.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання розраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 20 серпня 2020 року з 11 год. 30 хв.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за період з 20 серпня 2020 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» по день набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2020 р. скасувати.

Речові докази:
-дві пусті пачки з цигарок, які упаковано до картонної коробки, недопалок цигарки «Прима», який упаковано до картонної коробки, матеріал для можливого ДНК дослідження, який упаковано до паперового конверту; зразок крові та слини ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які упаковано до паперового конверту; недопалок цигарки «Davidoff», який упаковано до паперового конверту, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити;

-запальничка, яка упакована до паперового конверту, кухонний ніж, який упаковано до паперового конверту, частина оправи окулярів, яка упакована до паперового конверту, мобільний телефон, який упаковано до паперового конверту; ніж з дерев`яною рукояткою, який упаковано до паперового конверту, - передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю;

-пара шкарпеток потерпілого ОСОБА_6 , які упаковано до паперового конверту, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути останньому за належністю;

-фрагмент каміння, фрагмент полімерної плівки, марлевий тампон зі змивом з ґрунту, марлевий тампон зі змивом з калітки, марлевий тампон зі змивом з підлоги, марлевий тампон зі змивом з доріжки, ніж, марлевий тампон зі змивом з правої руки ОСОБА_4 , марлевий тампон зі змивом з лівої руки ОСОБА_4 зрізи вільних кінців нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_4 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_4 , пачка цигарок «Marlboro», які упаковано до паперового конверту, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити;

-футболка та штани, вилучені за адресою: АДРЕСА_2 , які упаковано до картонної коробки, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю;

-дві наволочки, дві пари взуття, штани та футболка, вилучені за адресою: АДРЕСА_2 , які упаковано до картонної коробки, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю;

-шорти та труси, бейсболка та кепка, які упаковані до картонної коробки та передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю;

-сорочка чоловіча, штани, пара кросівок потерпілого ОСОБА_6 , труси та медична маска, які упаковано до картонної коробки, передані на зберігання до камери схови Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1