Справа №694/337/21
провадження № 1-кп/694/120/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6
його законного представника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого вироком Соснівського районного суду м. Черкаси 18.12.2017 за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 5ти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 74 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
у кримінальному провадженні № 0000024 від 17.07.2020 за ознаками суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , маючи ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїчної форми з безперервним перебігом, з актуальними маячними і психопатоподібними розладами, що позбавляло на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, 15.07.2020близько 11.00 год., перебуваючи у подвір`ї багатоквартирного будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 у ході сварки наніс ОСОБА_9 чотири удари металевою трубою, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, що відповідно до висновку експерта №05-11-01/146 від 04.08.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, закритої черепно-мозкової травми з струсом мозку, синця голови, забійних ран правої вушної раковини, які відповідно до висновку експерта №05-11-01/146 від 04.08.2020відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_6 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст.125 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.
Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора та проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого викладені у клопотанні прокурора, так як сааме він 15.07.2020 близько 11.00 год., перебуваючи у подвір`ї багатоквартирного будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 у ході сварки наніс ОСОБА_9 удари металевою трубою.
Законний представник та захисник протии задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із посиленим наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із посиленим наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, та надала показання про те, що 15.07.2020 близько 11.00 год., перебуваючи у подвір`ї багатоквартирного будинку, що

розташований за адресою АДРЕСА_2 у неї виникла сварка з ОСОБА_6 у ході якої він наніс їй удари металевою трубою, після чого остання звернулася до поліції та за медичною допомогою.
Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільнонебезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, також підтверджені показами свідків, допитаних у судовому засіданні:
Свідок ОСОБА_10 , вказала що є матір`ю ОСОБА_6 та від дачі показів відмовилась.
Свідок ОСОБА_11 показав що по робочим питанням знаходився на території подвір`я багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 де перебував ОСОБА_6 . До нього підійшла його матір і сусідка і між ними виникла сварка в ході якої ОСОБА_6 бив металевою трубою по землі та наніс кілька ударів ОСОБА_9 , у останньої була кров. Потім їх розборонили та викликали співробітників поліції.
Крім того, під час судового розгляду прокурором за згодою інших учасників судового розгляду надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 суспільнонебезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме:
- дані витягу з ЄРДР № 0000024 від 17.07.2020, відповідно до яких ОСОБА_9 15.07.2020 близько 11.00 год., за адресою АДРЕСА_2 отримала тілесні ушкодження;
-дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2020, в якому ОСОБА_9 виклала обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6
- дані висновку експерта №05-11-01/146 від 04.08.2020 відповідно до яких ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, закритої черепно-мозкової травми з струсом мозку, а також ушкодження у вигляді синця голови, забійних ран правої вушної раковини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 15.07.2020 року мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке вчинене саме ОСОБА_6 .
Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovicv. Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) висновку судово-медичної експертизи.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненного цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №340 від 07.09.2020 року, у ОСОБА_6 на період час, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, виявлялися прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом з актуальними маячними і психопатоподібними розладами, ускладненої зловживанням алкогольними напоями і амфетаміном, через що на вказаний період часу він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Наведені у вищевказаному висновку експертизи обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_6 неосудним.
Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №340 від 07.09.2020 року, на час вчинення суспільнонебезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_6 страждав на психічний розлад, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Тобто, у ОСОБА_6 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію

(нездатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними).
Саме на підставі вказаних обставини, суд зробив висновок про вчинення ОСОБА_6 суспільнонебезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільнонебезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільнонебезпечні діяння.
У відповідності до ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільнонебезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України. .
Керуючись ст.19, 92, 93, 94, ч.2 ст.125 КК України, ст.124, 369-372, 512, 513, 516 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню № 0000024 від 17.07.2020 року відносно ОСОБА_6 щодо скоєння ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого вироком Соснівського районного суду м. Черкаси 18.12.2017 за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 5ти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 74 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, у зв`язку вчиненням ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Судові витрати відсутні.
Речові докази: відсутні.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя ОСОБА_1