Справа № 132/2325/20
Провадження №11-кп/801/1223/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 28.07.2021 року, -

в с т а н о в и в :

21.09.2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 28.07.2021 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до дня набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів з дня ухвалення вирока. (арк. пров. 190 т. 3).

До суду надійшло клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, наявні ризики не змінились.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який поклався на розсуд суду, думку адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 і який заперечував проти клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.07.2021 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до дня набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів з дня винесення вирока - до 26.09.2021 року (т. 3 арк. пров. 190).

Злочини, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, у яких обвинувачується ОСОБА_8 відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину відповідно, на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, призначено до розгляду.

Розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на наведене вище Апеляційний суд вважає, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу, не припинились, на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, а одне з кримінальних правопорушень, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , відносяться до тяжких злочинів, через що доцільно продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, зареєстрованому за місцем проживання: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, строк тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду кримінального провадження.

Копію ухвали негайно направити учасникам судового провадження і начальнику Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4