ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/552/21 Справа № 697/1590/19 Категорія: ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження №0000231 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левченкове, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину-інваліда, працюючого в ПП «Канів-Граніт» водієм, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 125 КК України три місяці арешту;
- за ч.1 ст. 122КК України один рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_11 покарання у виді одного року позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_11 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 визначено обчислювати з моменту його взяття під варту тобто з 15.06.2021.
Вирішено стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі - 340,72 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Вирішено стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі - 3879,80 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі - 3000,00 грн.
В задоволенні інших вимог відмовити.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 15.06.2021 ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 01 травня 2019 року, близько 16 години , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автомобільній дорозі біля магазину «Продукти» по вул. Героїв Бронепоїзду, 1, в м. Каневі, Черкаської області, діючи умисно, маючи мету - нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_10 декілька ударів рукою в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливи повік лівого ока та верхньої повіки правого ока, крововилив в білкову оболонку лівого очного яблука, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку експерта № 02-01/573 від 23 травня 2019 року.

Він же, 01 травня 2019 року, близько 16 години , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автомобільній дорозі біля магазину «Продукти» по вул. Героїв Бронепоїзду, 1, в м. Каневі, Черкаської області, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 декілька ударів рукою в область рук, обличчя, шиї та передпліччя, чим спричинив ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 04-01/07 від 10.02.2021 тілесні ушкодження у вигляді: травми четвертого пальця правої кисті з переломами середньої фаланги пальця та з крововиливом (синцем) м`яких тканин пальця, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травми носа з переломом кісток носа, раною м`яких тканин носа; перелом нігтьової пластинки п`ятого пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливи повік обох очей, тильної поверхні лівої кисті, обох передпліч, садна шиї , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просив його змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_11 , призначивши йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції безпідставно не враховано пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, оскільки ОСОБА_11 після зміни прокурором обвинувачення визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, та намагався відшкодувати завдані збитки, однак потерпіла ОСОБА_9 бажала отримати 60 000 грн. одноразово, але ОСОБА_11 не мав можливості відразу сплатити таку суму коштів. Вказує, що прокурором не спростовано версію обвинуваченого про те, що останній вживав алкогольні напої вже після конфлікту з потерпілими, а тому місцевим судом необґрунтовано враховано обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Також поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_11 одружений, має на утриманні малолітнього сина-інваліда, працевлаштований, характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання, добросовісно з`являвся за викликами до слідчого, прокурора та суду і не вчинив жодного нового правопорушення.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просила його змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_11 , призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на аналогічні обставини, що і захисник ОСОБА_7 . Крім того, зазначає, що місцевим судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні дитину інваліда, онкохвору тещу, та матір 1959 року народження, яка потребує стороннього догляду. Також, ОСОБА_11 , перебуваючи під вартою, буде позбавлений можливості відшкодувати потерпілим завдані збитки.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити; думки прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку (ч.2 ст. 125 КК України), та злочину невеликої тяжкості (ч.1 ст. 122 КК України);
- особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітнього сина-інваліда, працював водієм в ПП «Канів-Граніт», за місцем роботи характеризується позитивно, за попереднім місцем проживання згідно даних виконкому Левченківської сільської ради характеризується позитивно, однак за даними дільничного офіцера поліції сектору превенції Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має погашену судимість;
- позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, особливості й обставини вчинення кримінального проступку та кримінального правопорушення, суспільний інтерес, який виражається у нехтуванні обвинуваченим загальноприйнятими нормами поведінки, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій;
- відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , згідно ст. 66 КК України, обставину що обтяжує покарання ОСОБА_11 вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння,
а тому обґрунтовано призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, у виді 1 року позбавлення.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_11 вину визнав лише після зміни прокурором обвинувачення з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, завдані збитки потерпілим не відшкодував, щиро не розкаявся, розумів наслідки своїх дій та бажав їх настання, не надав першої медичної допомоги потерпілим, вчинив самосуд замість виклику працівників поліції, не вжив заходів щодо мирного врегулювання конфлікту, наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , яка є особою жіночої статі. Крім того, апеляційним судом враховано позицію потерпілих, які просили залишити обвинуваченому реальне покарання 1 рік позбавлення волі, яке на їх думку сприятиме його виправленню та перевихованню, заперечили щодо застосування до ОСОБА_11 вимог ст.75 КК України.

Посилання апелянтів на те, що місцевим судом безпідставно не враховано в якості пом`якшуючої покарання обставини щире каяття обвинуваченого, є необґрунтованими, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, у матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_11 відсутні дані на підтвердження того, що останній намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсував їм перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.
Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_11 просив вибачення у потерпілої та пропонував відшкодувати частину завданих збитків, однак через незалежні від нього причини цього не зробив, колегія суддів не вважає тими обставинами, які вказують на щире каяття обвинуваченого ОСОБА_11 .
Як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд в достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітнього сина-інваліда, працевлаштований, характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання, а тому доводи апелянтів про недостатнє врахування вказаних обставин є неприйнятними.
Також, наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 онкохворої тещі, матері, яка потребує стороннього догляду, не є достатніми підставами для застосування щодо останнього положень ст. 75 КК України.
Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_11 на момент вчинення кримінального правопорушення не перебував в стані алкогольного сп`яніння спростовуються даними довідки від 01.05.2019, згідно якої ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння 0,77 ‰ (т.2 а.с. 18), показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , безпосереднього свідка подій ОСОБА_12 , які вказували на те, що ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 проводився через певний проміжок часу, а тому, враховуючи його фізичні дані (ріст 193 см, вага 120 кг.), випита одна чарка горілки, як про те зазначав обвинувачений та свідок ОСОБА_13 , не могла дати позитивний результат щодо перебування ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння, а саме 0,77 ‰, що майже в 4 рази перевищує допустиму норму при керуванні транспортним засобом.
Таким чином, місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 вірно враховано в якості обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_11 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни відсутні, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді