ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4627/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2987/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 07 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 26 07 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Держаної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , 1982 року народження.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище клопотання взяв до уваги те, що засуджений за час відбування покарання ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.

В скарзі також просить взяти до уваги викладені в поданні позитивну рекомендацію та характеристику адміністрації виправного центру.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджений в апеляційній скарзі просив її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 , 1982 року народження, останній в ДУ «Хролівський виправний центр №140» перебуває з 21 11 2019 року.

Засуджений 28 01 2019 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 277, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі, в силу ст. 75 п.1,2, ч.1 ст. 76 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22 10 2019 року направлено для відбування покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Початок строку: 21 11 2019 року.

Кінець строку: 21 11 2022 року.

За час відбування покарання не допускав порушення вимог режиму відбування покарання. Стягнень не має, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 2 (два) рази. На даний час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

З перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Працевлаштований в майстерні установи.

Приймає активну участь у суспільно корисній праці. Проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконує цю роботу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у роботі та побуті.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь виховних заходах що проводяться в установі.

Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, передачі.

Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Крім того не можна залишити поза уваги те, що засуджений ОСОБА_7 був заохочений адміністрацією установи лише у 2021 році і працевлаштований тільки у 2021 році на 4 місяці, з яких відпрацював лише 15 робочих днів (117 робочих годин).

З травня 2021 року засуджений виконує роботи без оплати праці на підставі ст. 60 КВК України, при цьому залучається до таких робіт не більше як на дві години на день в неробочий час та в порядку черговості, що не може вважатись працевлаштуванням засудженого.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував, що останній на шлях виправлення не став, не зробивши для себе висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 26 07 2021 року є безпідставними та відсутні переконливі обставини для суду у тому, що засуджений підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 07 2021 року про відмову в задоволені клопотання щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:
____________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4