1Справа № 335/7749/21 1-кс/335/4141/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що обіймаючи посаду заступника начальника управління начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_4 за попередньою змовою із начальником Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_7 , вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин. Так, приблизно всередині червня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, фінансовому директору ТОВ «КРОК» ОСОБА_8 стало відомо про те, що ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області планується проведення перевірки за скаргою щодо нібито недоброякісної продукції ТОВ «КРОК», у якій заявник вказував на те, що отруївся продукцією підприємства. На початку липня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_4 про те, що проведення перевірки за скаргою Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області доручило проводити Пологівському районному управлінню Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. В той же день, більш точний час органом досудового слідства не встановлено, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які розуміючи значущість займаних ними посад, її статусність, можливість та наявність відповідних повноважень, виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за не проведення перевірки за вказаною скаргою. Так, 15 липня 2021 року ОСОБА_8 , знаходячись у Пологівському районному управлінні ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98 зустрівся з ОСОБА_4 . У ході розмови останній повідомив, шо на продукцію ТОВ «КРОК» надійшла скарга і що районне управління буде проводити перевірку, однак одразу пояснив, що вказану перевірку можливо провести формально та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». У подальшому, в ході бесіди, ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_8 як необхідно буде відповісти на запитання для того, щоб уникнути проведення перевірки. У подальшому, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись у службовому кабінеті ОСОБА_4 у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98, діючи з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, повідомили ОСОБА_8 , що йому необхідно буде сплатити грошові кошти у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки та що цієї суми буде достатньо для них двох. Бажаючи уникнути негативних наслідків ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_4 та ОСОБА_7 20.07.2021 приблизно об 11 годині 25 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, знаходячись у своєму службовому кабінеті у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Державна, буд. 98, у присутності ОСОБА_7 , отримав обумовлену раніше неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки ТОВ «КРОК», та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». 20.07.2021 року в період з 15 год. 50 хв. до 17 год. 03 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено, наступне: грошові кошти у сумі 2 500 доларів США.
Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування приходить до висновку, що вказані вилучені предмети є знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення відповідно, у зв`язку з чим слідчий просить накласти арешт на грошові кошти.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просить накласти арешт на грошові кошти з метою збереження речових доказів.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить відмовити у накладені арешту на грошові кошти, оскільки вони належать матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 (теща ОСОБА_4 ), яка передала їх дочці ОСОБА_9 на зберігання. Надав письмові заперечення.
У судовому засіданні ОСОБА_9 (дружина ОСОБА_4 ) пояснила, що з ними періодично проживає її матір ОСОБА_10 , дані грошові кошти належать їй, які вона передала на зберігання.
У судове засідання від ОСОБА_10 (теща ОСОБА_4 ) надійшла заява про повернення грошових коштів у розмірі 2500 доларів США, оскільки грошові кошти вона передала своїй дочці ОСОБА_9 для зберігання, бо у неї не має місця де їх зберігати.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Встановлено, що СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області здійснюються досудове розслідування кримінального провадження № 0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
20.07.2021 у період з 15 год. 50 хв. до 17 год. 03 хв. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , у ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти.
21.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з цим, звернувшись на виконання вимог статті 170 КПК України, після вилучення вказаного майна з клопотанням про його арешт, слідчий, обмежившись загальним посиланням на норми КПК України, не навів жодної правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, не вмотивував приводів припускати, що невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до настання негативних наслідків.
На переконання слідчого судді, у клопотанні, слідчим належним чином не доведено той факт, що грошові кошти у сумі 2500 доларів США, вилучені 20.07.2021 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_4 , оскільки у судовому засіданні встановлено, що дані грошові кошти належать тещі ОСОБА_4 ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 та ч. 3 ст. 173 КПК України, є підставою для повернення тимчасово вилученого майна, а саме: грошових коштів у сумі 2500 доларів США.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвалу оголошено 29.07.2021.

Слідчий суддя: ОСОБА_1