Справа №: 350/1952/21
Провадження №: 1-кп/0343/23/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000001 від 20.03.2021 року, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сваричів, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, що проходив військову службу за контрактом на посаді сапера інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 вчинив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Злочини вчинено за таких обставин:
27 червня 2017 року ОСОБА_6 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки і згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2017 року № 51 PC та № 134 його призначено на посаду водія інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Проходячи військову службу за контрактом, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків. Однак, порушуючи вимоги вказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_6 вчинив злочини за наступних обставин.
20 березня 2021 року о 08:00 год. працівники зведеного добового наряду в складі: інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції цього ж відділення поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_7 , одягнуті в однострій поліцейського, після проведення відповідного інструктажу начальником відділення та отримання табельної вогнепальної зброї і спеціальних засобів, заступили на добове чергування в групу реагування патрульної поліції вказаного відділення з використанням службового автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 поліції України, перебували під час виконання службових обов`язків та у відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» виконували покладені на поліцію завдання щодо забезпечення публічної безпеки та громадського порядку на території відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Цього ж дня, близько 15:50 год., вказаними працівниками правоохоронного органу, які рухалися по вул. 22 Січня у селищі Брошнів-Осада, був виявлений автомобіль марки «ГАЗ311000», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який порушив вимоги пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху України, а саме: виконав поворот праворуч, не подавши світлового покажчика повороту. З метою забезпечення виконання поліцейських функцій щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, відповідно до ст. 23 та в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаними працівниками правоохоронного органу було подано світловий та звуковий сигнали водію ОСОБА_6 з вимогою зупинки, які останній проігнорував та продовжив рух. В подальшому старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та старшим сержантом поліції ОСОБА_7 було забезпечено зупинку автомобіля марки «ГАЗ 311000», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 неподалік буд. АДРЕСА_2 . Підійшовши до цього автомобіля, маючи обґрунтовані підстави, працівники поліції запропонували ОСОБА_6 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. В цей час у ОСОБА_6 , з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення відносно працівників правоохоронного органу опору, активної фізичної протидії з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 126, 130 КУпАП та нанесення тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , під час виконання ним своїх службових обов`язків щодо охорони громадського порядку активну фізичну протидію, у тому числі із застосуванням сили та погроз фізичною розправою, що супроводжувались різкими рухами рук та спробами завдати тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, чим перешкоджав виконанню останнім своїх функцій та службових обов`язків. Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом на заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс поліцейському ОСОБА_4 кулаком лівої руки один удар в ділянку правого вуха, від чого останній відчув сильний фізичний біль, чим заподіяв поліцейському ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої вушної раковини, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вказавши, що вчинив їх за викладених в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що він брав участь в бойових діях в зоні АТО, що вплинуло на стан його здоров`я. 20 березня 2021 року він перебував вдома по місцю проживання, випив трохи спиртного та планував їхати в смт. Брошнів на велосипеді. Яким чином і чому він поїхав на автомобілі, йому невідомо, цього він не пам`ятає та пояснити не може. В смт. Брошнів в приміщенні магазину «Від А до Я» в нього виник конфлікт з власницею, яка викликала працівників поліції. Після бесіди з ним останні порадали звернутися до дільничного інспектора і він сів на автомобіль та направився до опорного пункту. Коли проїхав десь метрів 200, ті ж працівники поліції почали його зупиняти та затримувати. Він чинив опір і десь хвилин 15 не давав їм можливості це зробити, а тоді вдарив одного з працівників рукою в ділянку правого вуха. Після цього вони його «скрутили» і наділи кайданки. Він розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється в скоєному, просить пробачення в потерпілого, обіцяє подібного ніколи не вчиняти, просить суворо його не карати.
Так як обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та дав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого в суду немає, потерпілого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він повністю підтримує показання обвинуваченого, оскільки той все правдиво розповів. При цьому зазначив, що на даний час він обвинуваченому пробачає та просить його суворо не карати, претензій до нього не має.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки він вчинив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а до пом`якшуючих його щире каяття та повне визнання вини.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він має середню освіту, розлучений, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, на час вчинення злочинів проходив військову службу за контрактом на посаді сапера інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», є пенсіонером, несудимий, у відповідності до виписок з медичних карт стаціонарного хворого, виданих КНП «Рожняиівська багатопрофільна лікарня» та КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» в 2021 році переніс інсульт та ампутацію пальця лівої ноги, є учасником АТО.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, за наявності пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його суб`єктивного відношення до вчиненого, стану здоров`я, думки потерпілого, який просив його суворо не карати, враховуючи, що обвинувачений є особою, що досягнула пенсійного віку і покарання у виді обмеження волі до нього не може бути застосовано, суд вважає, що йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України.
При цьому суд також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, що також підтверджується досудовою доповіддю, підготовленою органом пробації, а тому відносно нього слід застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробування на іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки.
Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Оскільки дія обраного обвинуваченому під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчилася ще 03.01.2022 року, суд не вбачає підстав для обрання йому будь-якого виду запобіжного заходу до набрання даним вироком законної сили.
Питання речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання:
-ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Згідно з ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього згідно зі ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази в кримінальному провадженні: медичну карту стаціонарного хворого № 1113 на ім`я ОСОБА_6 повернути КНП «ПОК ЦПЗ І-ФОР», оптичний диск із записами з нагрудної камери поліцейського залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: