Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/681/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 121КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000844 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія Кіровоградської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, неодружений, не працюючий, без постійного місця реєстрації, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та в АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2007 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Олександрійського районного суду від 04 листопада 2009 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Олександрійського районного суду від 20 січня 2014 року за ч.1 ст.15, ч.1 ст.185 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Олександрійського районного суду від 22 червня 2015 року за ч.1 ст.309, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Олександрійського міськрайонного суду від 21 вересня 2018 року за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців.
За сукупністю вироків, відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду від 21 вересня 2018 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання до відбування у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня його взяття під варту.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Світловодської міської ради у відшкодування понесених закладом охорони здоров`я Світловодською центральною лікарнею витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 , 6012 грн. 94 коп.
Судові витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні: - на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 262 від 20.06.2019 року в розмірі 1884 грн. 12 коп.; на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 263 від 20.06.2019 року в розмірі 942 грн. 06 коп., а всього, в розмірі 2826 грн. 18 коп., стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за таких обставин:
Так, 10 червня 2019 року у вечірній час, після розпиття спільно зі своїм знайомим ОСОБА_9 алкогольних напоїв, ОСОБА_8 перебував за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де він проживав разом з ОСОБА_9 .
При цьому, близько 23 годин 10 червня 2019 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків та не маючи на меті заподіяння смерті ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , власним розкладним ножем, який він зберігав при собі, наніс один потужний, цілеспрямований удар у життєво важливий орган, а саме в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому проникаючу колото-різану рану.
В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням перикарду та судини переднього середостіння в області перехідної складки з сильним крововиливом в праву плевральну порожнину, які згідно висновку судово-медичного експерта № 40 від 11 липня 2019 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить пом`якшити йому строк покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він повністю визнає свою провину. Його товариш потерпілий ОСОБА_9 до нього ніяких претензій не має, до цього часу він з ним залишається ліпшими товаришами.
Наміру нанести йому тяжких тілесних ушкоджень у нього не було. Все сталося ненавмисно, він хотів його просто налякати, коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки у ОСОБА_8 затонув його честь та гідність, проте на думку апелянта він не мав права керуватися своїми емоціями. У зв`язку з чим, він попросив у потерпілого вибачення, і потерпілий його простив, оскільки він розумів, що був не правий.
Також просить врахувати те, що він неофіційно працював на будівництві каменярем, малярем-штукатуром, проживав з цивільною дружиною та виховував її неповнолітню доньку 2015 року.
Крім того, він добре характеризується в реабілітаційному центрі «Істина», в якому він перебував деякий час.
Більш того апелянт просить врахувати те, що він особисто викликав швидку допомогу, що підтверджується показаннями свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_8 свою вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не визнавав. Лише визнавсебе винуватим у тому, що під час сварки своїм розкладним ножем необережно наніс ОСОБА_9 ножове поранення, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив що того вечора, 10 червня 2019 року вони разом з ОСОБА_9 дійсно розпивали алкогольні напої. Він випив 250 гр. горілки. Коли він повернувся пізно в вечері в квартиру ОСОБА_9 , через деякий час з малозначного приводу, між ним та ОСОБА_9 виникла сварка.
В той час коли ОСОБА_9 кричав та сварився, та не реагував на його зауваження, він взяв свій розкладний ніж, та з ножем зайшов до кухні де перебував ОСОБА_9 . Він тримав ніж у руці, коли ОСОБА_9 раптово розвернувся та наткнувся на ніж. Ніяких ударів ножем він не наносив, а потерпілий сам перечепився, так як був п`яний, та наткнувся на ніж. Після чого, саме він викликав швидку медичну допомогу потерпілому.
Допитаний в ході судового розгляду справи потерпілий надав суду наступні показання: дійсно того дня 10 червня 2019 року вони з ОСОБА_8 вдвох багато гуляли та багато вживали спиртні напої, після чого повернулися в його квартиру.
В результаті конфлікту ОСОБА_8 своїм розкладним ножем на кухні спричинив йому ножове поранення. При цьому, він не пам`ятає як саме він отримав дане ножове поранення. ОСОБА_8 дійсно побіг до сусідів та викликав швидку медичну допомогу. Внаслідок ножового поранення, він потрапив до лікарні де знаходився три тижні. Обвинувачений попросив у нього пробачення, і він ОСОБА_8 пробачив.
Крім того, зазначив , що претензій до ОСОБА_8 у нього не має та просить суд суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що дійсно з 10 на 11 червня 2019 року опівночі, до нього додому прибіг схвильований та розгублений сусід ОСОБА_8 , який просив викликати швидку медичну допомогу, для надання медичної допомоги його товаришу ОСОБА_9 . Він переконався що в сусідній квартирі АДРЕСА_4 у сусіда ОСОБА_9 ножове поранення та все в крові, після чого він викликав «Швидку допомогу» і поліцію.
Вважає, що в сукупності всі ці обставини вказують на те, що у його підзахисного не було умислу на спричинення, потерпілому у справі, тяжких тілесних ушкоджень. Стороною звинувачення не було надано суду доказів з приводу того, що обвинувачений в дійсності мав чисел на спричинення протиправних дій та спричинив умисний удар ножем потерпілому у праві.
Суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не навів мотивів чому саме він не прийняв до уваги показання мого підзахисного з приводу того, що потерпілий сам перечепився, так як був п`яний, та наткнувся на ніж.
Про те, що його підзахисний не мав наміру спричинити тілесні ушкодження свідчить наступне:
1. Обвинувачений ОСОБА_8 з весни 2019 року проживав в будинку потерпілого ОСОБА_9 та саме обвинувачений викликав допомогу потерпілому у справі.
2. Потерпілий ОСОБА_9 не зміг згадати, як саме йому було спричинено тілесні ушкодження, при цьому він не виключив той факт, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння міг наткнутися на ніж.
3. Обвинувачений ОСОБА_8 не покинув приміщення квартири, а навпаки дочекався поки прибуде поліція та швидка медична допомога. Він не вживав заходів до знищення слідів злочину.
Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 свідчать про те, що нього був відсутній злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а в разі, якщо суд не знайде підстав для задоволення його скарги задовольнити скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволення не підлягають, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не визнав. Разом з цим, ОСОБА_8 повідомив суду, що визнає себе винуватим у тому, що під час сварки своїм розкладним ножем необережно наніс ОСОБА_9 ножове поранення, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження.
Про вказані обставини події обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_9 у 2018 році в реабілітаційному центрі від алкогольної залежності в с. Глинськ. З весни 2019 року на пропозицію ОСОБА_9 , він став проживати у ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_3 . Разом з ОСОБА_9 вони працювали.
10 червня 2019 року він разом з ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої. Він випив 250 гр. горілки. Повернувшись пізно в вечері в квартиру ОСОБА_9 , через деякий час з малозначного приводу, між ним та ОСОБА_9 виникла сварка.
В той час коли ОСОБА_9 кричав та сварився, та не реагував на його зауваження, він взяв свій розкладний ніж, та з ножем зайшов до кухні, де перебував ОСОБА_9 . Він тримав ніж в руці, коли ОСОБА_9 раптово розвернувся та наткнувся на ніж.
Зрозумівши, що сталося він відвів ОСОБА_9 до ліжка, а сам побіг до сусідів у яких попросив викликати «Швидку допомогу». Ніж він кинув між кімнатою та кухнею в коридорі. Він дочекався медиків, які забрали ОСОБА_9 до лікарні.
Він розкаюється, що спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 просив у потерпілого ОСОБА_9 пробачення.
В судовому засіданні суду першої інстанції під час дослідження речових доказів, ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно складним (викидним) ножем, який знаходиться при справі, він спричинив ОСОБА_9 ножове поранення. У вчиненому кається, просив суворо його не карати. Позов прокурора про стягнення з нього витрат на лікування ОСОБА_9 визнає.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що дійсно познайомився з ОСОБА_8 у 2018 році в реабілітаційному центрі від алкогольної залежності в с. Глинськ. Після реабілітації, він запропонував ОСОБА_8 жити в його квартирі вдвох, та працювати.
10 червня 2019 року вони вдвох гуляли та багато вживали спиртні напої, після чого повернулися в його квартиру. В результаті конфлікту ОСОБА_8 своїм розкладним ножем на кухні спричинив йому ножове поранення.
ОСОБА_8 побіг до сусідів викликати «Швидку допомогу». Внаслідок ножового поранення, він потрапив до лікарні де знаходився три тижні.
Обвинувачений просив у нього пробачення, і він ОСОБА_8 пробачив. У нього не має претензій до ОСОБА_8 , тому він просив суворо обвинуваченого не карати.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що дійсно в ніч з 10 на 11 червня 2019 року опівночі, до нього додому прибіг схвильований та розгублений сусід ОСОБА_12 , який просив викликати «Швидку допомогу» для надання медичної допомоги його товаришу ОСОБА_13 . Він переконався, що в сусідній квартирі АДРЕСА_4 у сусіда ОСОБА_14 ножове поранення та все в крові, після чого він викликав «Швидку допомогу» і поліцію.

Експерта ОСОБА_15 суді першої інстанції пояснив, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження виникли в результаті цілеспрямованого удару ножем зі значною силою, що підтверджується тим, що у потерпілого пробита грудина на глибину 2,5 см. Виявлені у ОСОБА_9 ушкодження не могли виникнути внаслідок натикання потерпілого на ніж.

Крім даних показань обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Рапортом старшого інспектора - чергового Світловодського ВП ОСОБА_16 , зареєстрованого до ЄО Світловодського відділу поліції за № 4233 від 11 червня 2019 року про те, що 11 червня 2019 року о 01:44 год. до ЧЧ Світловодського ВП надійшло повідомлення від чергової медсестри приймального відділення Світловодської ЦРЛ про те, що до них було доставлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_5 , з попереднім діагнозом проникаюче ножове поранення грудної клітини
(а.с.88 том №1).
Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинене кримінальне правопорушення від 11 червня 2019 року з якого видно, що гр. ОСОБА_9 заявив, що 10 червня 2019 року близько 00:00 год. гр. ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , із застосуванням ножа спричинив йому тілесні ушкодження.
(а.с.89 том №1).
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 11 червня 2019 року проведеного з відеозаписом, та з яких видно, що у приміщенні квартири АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено: - чоловічу сорочку сірого кольору у клітинку з коротким рукавом з плямами бурого кольору на передній частині, та отвором на передній правій частині, яку упаковано до паперового конверту; - ніж складний (викидний) з написом «Sterles China» з кліпсою-фіксатором на рукоятці, рукоятка камуфльованого кольору, довжиною 18,5 см, лезо 8,5 см, який упаковано до спеціального пакету НПУ №4275770; - змив рідини бурого кольору з підлоги в приміщенні кухні квартири, які були виявлені біля стільця, упаковано до паперового конверту; - контрольний змив з поверхні підлоги в приміщенні кухні квартири; - змив рідини бурого кольору з кахлю підлоги приміщення ванної кімнати у квартирі; - контрольний змив з кахлю підлоги приміщення ванної кімнати у квартирі; - виріз оббивки зі стільця, який стояв на кухні з плямами бурого кольору; - три пляшки: дві порожні скляні об`ємом по 0,5 л з надписом «Пшенична», та одна пластикова об`ємом 0,5л без будь-яких маркувань, яка на момент огляду була порожня, що поміщені до картонної коробки та спеціального пакету НПУ №4367132
(а.с.92-100 том №1).
Відеозаписом огляду місця події від 11 червня 2019 року, який переглянуто в судовому засіданні. Результатами огляду предметів, які зафіксовано в протоколі огляду предметів від 02 липня 2019 року та з якого вбачається, що було оглянуто предмети, які виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події 11 червня 2019 року у квартирі АДРЕСА_3 , а саме: чоловіча сорочка сірого кольору у клітинку з коротким рукавом з плямами бурого кольору, ніж складний (викидний) з малюнком у вигляді камуфляжу з написом «Sterles China», змив рідини бурого кольору з підлоги у кухні квартири, змив рідини бурого кольору з підлоги у приміщенні ванної кімнати у квартирі, виріз оббивки стільця з приміщення кухні з плямами бурого кольору, дві скляні пляшки об`ємом по 0,5 л з надписом «Пшенична», та одна пластикова об`ємом 0,5 л без написів
(а.с.105 том №1).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №40 від 11 липня 2019 року, відповідно до якого, у потерпілого ОСОБА_9 на момент звернення за медичною допомогою була проникаюча колото-різана рана передньої поверхні грудної клітини с пошкодженням перикарда і судини переднього середостіння в області перехідної складки з крововиливом в праву плевральну порожнину (2,5 л крові). Вказане пошкодження виникло від дії одного удару колючо-ріжучого предмета, яким міг бути ніж шириною клинка близько 2 см., та за своїми ознаками відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння. В крові гр. ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,97 г/дм, що при такому вмісті розцінюється як алкогольне сп`яніння тяжкого ступеня.
(а.с.112-113 том №1).
Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 24 липня 2019 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав про обставини нанесення йому удару ножем ОСОБА_8 ввечері 10 червня 2019 року
(а.с.114-117 том №1).
Відеозаписом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 24 липня 2019 року, який переглянуто в судовому засіданні. Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №42 від 26 липня 2019 року, відповідно до якого, на підставі висновку експерта №40 від 11 липня 2019 року, та з урахуванням даних, отриманих в ході проведення слідчого експерименту від 24 липня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , зона локалізації пошкодження відповідає області на яку вказує потерпілий, куди був спричинений удар ножем. Направлення удару відповідає направленню ранового каналу. Враховуючи час надходження потерпілого в стаціонар (11.06.2019 о 00:00 год.), пошкодження могло бути спричинено в термін вказаний потерпілим (10.06.2019 близько 23 год.)
(а.с.121 том №1).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта № 411 від 14 червня 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0.
(а.с.128-129 том №1).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта № 412 від 14 червня 2019 року, відповідно до якого кров ОСОБА_8 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0.
(а.с.136-137 том №1).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта № 414 від 26 червня 2019 року, відповідно до якого, у змиві з підлоги біля стільця на кухні та в змиві з підлоги у ванній кімнаті, що були вилучені в ході огляду місця події від 11 червня 2019 року, знайдено кров людини. Кров у вказаних змивах може походити від потерпілого ОСОБА_9 , при цьому не виключається можливість домішки у них крові ОСОБА_8
(а.с.143-145 том №1).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта № 413 від 26 червня 2019 року, відповідно до якого, на вирізці оббивки стільця та на сорочці, що були вилучені в ході огляду місця події від 11 червня 2019 року, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 , при цьому не виключається можливість домішки у них крові ОСОБА_8
(а.с.151-153 том №1).
Результатами судово-психіатричної експертизи, які містяться у Висновку судово-психіатричного експерта №237 від 02 липня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, (згідно МКХ-10, F-10), проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним, підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує.
(а.с.157-159 том №1).
Речовими доказами, які було вилучено під час огляду місця події 11 червня 2019 року та постановами слідчого від 02 липня 2019 року визнано і приєднано до кримінального провадження.
(а.с.189-190 том №1).
Позовною заявою прокурора в інтересах Світловодської міської ради до ОСОБА_8 про стягнення витрат, понесених Комунальним підприємством «Світловодська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 6012,94 грн.
(том №1, а.с.14-18).
Довідкою-розрахунком від 03 липня 2019 року Комунального підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» про розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння ОСОБА_9 , з 11 червня 2019 року по 21 червня 2019 року, який становить всього 6012,94 грн.
(а.с. 19, том №1).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння,

Що стосується доводів захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння міг наткнутися на ніж, та доводів обвинуваченого необхідно зазначити наступне.
Як вбачається з слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 24 липня 2019 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав про обставини нанесення йому удару ножем ОСОБА_8 ввечері 10 червня 2019 року.
Відповідно до висновку експерта №42 від 26 липня 2019 року, відповідно до якого, на підставі висновку експерта №40 від 11 липня 2019 року, та з урахуванням даних, отриманих в ході проведення слідчого експерименту від 24 липня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , зона локалізації пошкодження відповідає області на яку вказує потерпілий, куди був спричинений удар ножем. Направлення удару відповідає направленню ранового каналу.
Більш того, в суді першої інстанції допитаний експерта ОСОБА_15 суді який пояснив, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження виникли в результаті цілеспрямованого удару ножем зі значною силою, що підтверджується тим, що у потерпілого пробита грудина на глибину 2,5 см. Виявлені у ОСОБА_9 ушкодження не могли виникнути внаслідок натикання потерпілого на ніж.
Таким чином враховуючи те, що показання потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин отримання ним тілесного ушкодження є чіткими та послідовними, дані отримані в ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин отримання ним тілесного ушкодження, а саме направлення удару відповідає направленню ранового каналу та в суді першої інстанції експерта пояснив, що виявлені у ОСОБА_9 ушкодження не могли виникнути внаслідок натикання потерпілого на ніж, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння міг наткнутися на ніж.
З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи обвинуваченого про те, що він необережно наніс ОСОБА_9 ножове поранення.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який раніше неодноразово судимий, під час іспитового строку вчинив новий інкримінований тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, ОСОБА_8 не має місця реєстрації, проживає періодично в м. Світловодську та в м. Олександрія без реєстрації, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та страждає психічним та поведінковим розладами внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності з 2007 року), не має міцних соціальних зв`язків, з 11 червня 2019 року до лютого 2020 року перебував на реабілітації у реабілітаційному центрі «Істина», де не мав зауважень, відсутність обставин що пом`якшують та/або обтяжують покарання.
Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Також суд першої інстанції правильно застосував вимоги ст. 71 КК України, оскілки ОСОБА_8 вчинив злочин під час іспитового строку за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 21 вересня 2018 року.

Що стосується доводів обвинуваченого про врахування обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, необхідно зазначити наступне.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Як вбачається з пояснення потерпілого ОСОБА_9 наданих в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений просив у нього пробачення, і він ОСОБА_8 пробачив. У нього не має претензій до ОСОБА_8 , тому він просив суворо обвинуваченого не карати.
Однак, під час розгляду матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не визнав, вказав, що необережно наніс ОСОБА_9 ножове поранення.
Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про відсутність щире каяття ОСОБА_8 ,оскільки його поведінка під час судового розгляду не свідчила про наявність такого каяття, а спрямована лише з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів звертає увагу поведінку обвинуваченого, який в ході конфлікту не зміг його вирішити мирним шляхом, а вирішив шляхом спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог п. 3 ч .1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 2007 року, проте належних висновків з цього не зробив, на шлях виправлення не став, менш ніж через рік після звільнення його від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком вчинив новий інкримінований тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи.

Також, під час розгляду в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 не має місця реєстрації, проживає періодично в м. Світловодську та в м. Олександрія без реєстрації, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та страждає психічним та поведінковим розладами внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності з 2007 року), не має міцних соціальних зв`язків.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 не бажає доводити своє виправлення - раніше судимий на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, беручи до уваги особи обвинуваченого колегія суддів приходить до висновку, що призначене чудом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_8 про наявність у нього місця роботи та соціальних зв`язків, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами.

Також доводи обвинуваченого стосовно того, що він позитивно характеризується у реабілітаційному центрі «Істина» є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються матеріалами справи, в яких зазначено, що ОСОБА_8 перебуваючи у реабілітаційному центрі не мав зауважень.

Разом з тим, не можуть бути враховані доводи обвинуваченого про виклик швидкої допомоги, як підстава для зменшення йому строку покарання, оскільки у разі ненадання потерпілому своєчасної медичної допомоги це могло б призвести до непоправних наслідків та потягло кваліфікацію дій обвинуваченого за більш суворою статтею кримінального Закону.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також відсутність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення, як самою обвинуваченою, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційній скарзі обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення її копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4