Справа № 643/597/21
Провадження № 1-кп/643/836/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002233 від 28.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, азербайджанця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 січня 2021 року.
Також, судом за клопотанням прокурора продовжував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 05.08.2021 року обвинуваченому була визначена мінімальна сума застави для даної категорії злочинів у розмірі 181 600 грн., однак обвинувачений не скористався своїм правом на внесення застави.
Прокурором було подано через канцелярію суду і підтримано у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на 60 діб.
Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зберігається наявність обґрунтованого обвинувачення та сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість з боку ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість вплинути на потерпілих та свідків у провадженні, можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, прокурор посилається на ту обставину, що даний час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість з боку ОСОБА_5 переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання судом його винуватим (реальне відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років). Також, просить суд звернути увагу на те, що обвинувачений неодружений, не має неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні. Наведене свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, що посилює ризик ухилення ОСОБА_5 від суду. При цьому, небезпека можливості переховування обвинуваченого не є єдиним ризиком та не вимірюється виключно на підставі суворості вироку суду, а поряд із сукупністю інших фактичних обставин, що обґрунтовано доводять наявність й інших ризиків, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. За даним кримінальним правопорушенням на теперішній час ще не допитано всіх свідків, тож, існує ризик вплинути на свідків відповідно до реєстру, оскільки під час ознайомлення обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження останньому було повідомлено їх контактні дані та останній може бути зацікавлений в уникненні покарання за вказані кримінальні правопорушення та зміні показань свідків, що підтверджує існування ризику, передбаченого п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.Також, прокурор зазначає, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, крім того обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та корисливого злочину з погрозою застосування насильства. Наведене свідчить про існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки останній будучи вже раніше притягнутим до кримінальної відповідальності на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні кримінальні правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити.
На уточнююче запитання суду чи можливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі і чи зможе такий запобіжний захід запобігти тим ризикам на які посилається прокурор, прокурор повідомила, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти тим ризикам, на які посилається прокурор у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу, з огляду на те, що існує вірогідність того, що обвинувачений буде переховуватись від суду та у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.
Клопотання прокурора було отримано як захисником так і самим обвинуваченим.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, просила відмовити у його задоволенні та подала своє клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інших запобіжний захід обрати більш м`який запобіжний захід на будь який інший не пов`язаний з триманням під вартою, у зв`язку з тим, що наявність ризиків, на які посилається прокурором, останнім не доведена у своєму клопотанні. У своєму клопотанні адвокат посивался на практику ЄСПЛ, відповідно до якої застосування запобіжного заходу не повинно бути очікуванням обвинувального вироку та не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинуваченої особи у стані невизначеності щодо своєї долі.
Обвинувачений ОСОБА_5 також заперечив проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою та відпустити його додому. У минулих судових засіданнях, запевняв суд, що не буде переховуватись від суду, має дохід від допомоги у сімейному бізнесі та житло. На, минулому судовому засіданні, на уточнююче запитання суду ОСОБА_5 повідомив, що має закордонний паспорт, півроку до вчинення злочину проживав не за місцем своєї реєстрації разом зі своєю дівчиною, військову службу у лавах Національної гвардії України проходив у м. Одеса. Також, на минулому судовому засіданні, захисником було долучено до справи, копію диплому про базову вищу освіту та копію військового квитка ОСОБА_5 .
Вирішуючи заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до абз. 10 п. 20-5 Перехідних положень КПК України - під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Дана ухвала в апеляційному порядку не переглядалась. Також запобіжний захід неодноразово продовжувався ухвалами Московського районного суду м. Харкова
Обвинувачений ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року, відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим суддею було надано оцінку відповідним доказам на предмет наявності обґрунтованої підозри. Крім того, слідчим суддею зроблений висновок щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено. Триває судовий розгляд кримінального провадження.
Не допитаними залишаються декілька свідків, письмові докази не досліджувались.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його процесуальну позицію по справі, відповідно до якої на стадії досудового розслідування він добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, що знайшло своє відображення в обвинувальному акті (в обставині, яка помякшує покарання), відсутність даних про його офіційне працевлаштування, сімейний стан (неодружений), відсутність осіб, які знаходяться на утриманні обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених у п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилається прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.
Суд вважає, що ризик переховування від суду зберігається, оскільки він обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому він обвинувачується, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Також, суд вважає, що зберігається існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від всіх свідків та дослідження їх судом. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні. Крім того, свідки які вже були допитані судом, під час дослідження письмових доказів можуть бути викликані для допиту в суді для уточнення відомостей, які можуть виникнути у сторін кримінального провадження під час дослідження судом письмових доказів по справі, що додатково може свідчити про існування вищевказаного ризику.
Також, суд вважає, що на сьогоднішній зберігається ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, враховуючи той, факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких вчинене з корисливою метою та у поєднанні з відсутності офіційного працевлаштування може свідчити про високу ймовірність ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів з корисливою метою, у зв`язку з відсутністю законних джерел доходів. Посилання сторони захисту на той факт, що у ОСОБА_5 є сімейний бізнес та він отримує з цього доходу суд до уваги не бере, оскільки доказів офіційного працевлаштування у цьому бізнесі суду не надане та не надано офіційно розмір доходів якій би міг отримувати обвинувачений, у разі такого працевлаштування.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).
Крім того, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків вказаних у клопотання прокурора сторона захисту не надала.
Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 до 08 серпня 2021 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. 196,197,205,331, 372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 21 листопада 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали оголошений 27 вересня 2021 року об 11 годині 30 хвилин.
Суддя - ОСОБА_1