Єдиний унікальний № 497/538/2020
Провадження № 1-кп/946/118/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

10 вересня 2021 року м. Ізмаїл

Головуючий колегії суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізмаїл Одеської області клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла та цивільна позивачка ОСОБА_6 , представник потерпілої та цивільної позивачки ОСОБА_7 .

Потерпіла та цивільна позивачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 до суду не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Їх участь при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 193, ч. 4 ст. 199, ч. 2 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не передбачена.

Суть питання, що вирішується
1.Прокурор ОСОБА_4 подав клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на 60 діб, строк тримання під вартою якого спливає 14 вересня 2021 року. При цьому в клопотанні прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків того, що з урахуванням тяжкості покарання ОСОБА_3 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином. Крім того, він може незаконно впливати на свідків з метою примусити їх не свідчити або змінити свої показання, впливати на свідків, які відносяться до кола його ближчих родичів та знайомих. Про можливість вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення свідчить також те, що у обвинуваченого невисока ступінь соціальних зв`язків, у нього не має постійного місця роботи та постійного джерела існування на території України, але при цьому в нього є значні соціальні зв`язки, робота поза її межами. Також, з урахуванням попередніх судимостей ОСОБА_3 , існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, знову може вчинити нове кримінальне правопорушення або буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлені судом обставини
2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 .

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він дійсно працює за кордоном, куди мав поїхати після події, його неповнолітній син ОСОБА_8 постійно проживає з його батьками, на даний час він поїхав зі своєю матір`ю проживати за кордон, оскільки він час від часу проживає з матір`ю у Німеччині, а свідок ОСОБА_9 є рідним братом його теперішньої дружини ОСОБА_10 . Захисник ОСОБА_5 послався на те, що клопотання прокурора не обґрунтоване, оскільки відсутня обґрунтована підозра, у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті не зазначена суб`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, і прокурор досі не змінив обвинувачення. Крім того, обвинувачений, коли вийшов з будинку потерпілого, у вбивстві якого ОСОБА_3 обвинувачується, то потерпілий ще був живим, а тому це також свідчить про те, що відсутня обґрунтована підозра у висунутому обвинуваченні. Також у обвинуваченого ОСОБА_3 є неповнолітній син, 2006 р.н., якого обвинувачений має утримувати. Родичі обвинуваченого вже допитані, і лише один свідок ОСОБА_11 є знайомим ОСОБА_12 , а один лише факт знайомства з ним не може свідчити про те, що обвинувачений може впливати на нього. Також у обвинуваченого не було наміру переховуватися, оскільки він збирався виїжджати за кордон ще до події. Тому домашній арешт у нічний час із забороною виїжджати за кордон повністю зможе забезпечити запобігти контактувати зі свідком, що є знайомим ОСОБА_12 , та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
4.Відповідно до ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.02.2020 р. відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 14 вересня 2021 року. При цьому судом було встановлено, що не зменшилися ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення (т. 4 а.п. 128 130).
5.Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершений та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
6.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.
7.Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на всій території України встановлено карантин.
8.Зі змісту абз. 1, 5 п. 205 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК випливає, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
9.Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Суддя ОСОБА_14 відповідно до наказу голови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 р. №52-в перебуває у черговій щорічній відпустці з 09 серпня по 17 вересня 2021 року, у зв`язку з чим, а також враховуючи, що строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 спливає 14 вересня 2021 року, колегія суддів позбавлена можливості розглянути клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали суду. Тому це клопотання в силу абз. 1, 5 п. 205 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК розглядається головуючим суддею.
10.За змістом ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 2 ст. 331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
11.Що стосується посилань захисника ОСОБА_5 щодо відсутності обґрунтованої підозри, наявність якої є обов`язковою для застосування запобіжного заходу, оскільки в обвинувальному акті не викладена суб`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, то суд звертає увагу на те, що обґрунтованість підозри слід відрізняти від доведеності вини поза розумним сумнівом, під час якого і має бути встановлено наявність або відсутність усіх елементів складів злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується. Вказані два поняття не розкриті в чинному КПК, але, згідно практики Європейського суду з прав людини, під обґрунтованою підозрою слід розуміти наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16.10.2001 р., п. 34). Обґрунтована підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11.07.2001 р., п. 45). У зв`язку з цим суд відкидає посилання сторони захисту на те, що стороною обвинувачення не зазначена, а також обставинами справи не підтверджується суб`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, оскільки, як було наведено, наявність обґрунтованої підозри, що є необхідним для застосування запобіжного заходу, не є тотожним доведеності вини поза розумним сумнівом, що є необхідним вже для ухвалення обвинувального вироку та призначення покарання обвинуваченому.

12.Крім того, суд позбавлений можливості на цій стадії судового провадження надати оцінку доводам сторони захисту щодо недоведеності наявності суб`єктивної сторони злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, оскільки з урахуванням специфіки вітчизняного кримінального процесуального законодавства висловлення судом думки щодо доведеності чи недоведеності суб`єктивної сторони без ухвалення вироку суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, та це виходить за межі поняття наявності обґрунтованої підозри.

13.Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
14.При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
15.Тому при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого (37 років, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); хоча у ОСОБА_3 і є соціальні зв`язки, але вони не є міцними, оскільки вони у різних країнах, суд також враховує те, що він протягом останніх двох років перед взяттям під варту мав роботу за кордоном, а також те, що він не має постійного місця роботи та навчання в Україні. Наявність у обвинуваченого однієї неповнолітньої дитини, яка, до того ж, з ним постійно не проживає, а з батьками обвинуваченого, та поїхала за кордон з матір`ю, де також проживає, а також дружини не може свідчити про наявність саме міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_3 на території України. Як раз, те, що неповнолітня дитина обвинуваченого поїхала проживати в іншу країну, де проживав раніше і сам обвинувачений, а також те, що він хоча і зареєстрований у с. Табаки, але фактично тривалий час не території села не проживає (т. 2 а.п. 200), і підтверджує висновок суду про відсутність у обвинуваченого саме міцних соціальних зв`язків. При цьому, на думку суду, оцінка наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, в будь-якому разі, має відбуватися з урахуванням наявності обставин, наведених у ст. 178 КПК.

16.Суд, як і раніше, вважає, що про можливість переховуватися від суду свідчить не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також і обставини наявності у нього соціальних зв`язків та роботи за кордоном, відсутність саме міцних соціальних зв`язків на території України, у тому числі, утриманців, місця роботи та навчання в Україні. Крім того, під час судового розгляду судом отримані дані про те, що безпосередньо після настання смерті ОСОБА_15 , у вбивстві якого ОСОБА_3 обвинувачується, останній мав намір у той же день поїхати закордон. І та обставина, що обвинувачений мав намір завчасно поїхати за кордон не спростовує можливості, що він вдасться до переховування від суду, адже усі наведені обставини, у тому числі і щодо соціальних зв`язків, вказують на те, що у нього є така можливість та його нічого не струмує залишатися в Україні.
17.Також, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не закінчений, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК, не допитані обвинувачений та троє свідків обвинувачення, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, з урахуванням вказаних положень національного кримінального процесуального законодавства, факт допиту обвинуваченого та свідків під час досудового розслідування не може бути підставою для висновку, що на стадії судового провадження цей ризик не може бути актуальним. Більше того, суд, як і раніше, вважає, що з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, останній, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на свідків з метою ухилення від покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується. Цей ризик також підтверджується наявністю родинних зв`язків та дружніх стосунків свідків з обвинуваченим. При цьому у обвинуваченого є не лише дружні стосунки зі свідком ОСОБА_11 , а й родинні зв`язки також зі свідком ОСОБА_9 , який є рідним братом теперішньої дружини обвинуваченого.
18.Як і раніше, в обґрунтування наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 прокурор навів обставини того, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення насильницьких кримінальних правопорушень. Хоча судимості ОСОБА_3 за наданими вироками 2005 р. за ч. 3 ст. 345 КК та 2010 р. за ч. 3 ст. 296 КК на теперішній час погашені, але суд не вбачає підстав для відступлення від раніше висловленої думки та погоджується з тим, що вказані вироки можуть бути враховані як відомості, що характеризують особу обвинуваченого, та підтверджувати наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки той факт, що ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством, та знов обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення проти життя особи, свідчить про те, що обвинувачений може вчинити інше подібне кримінальне правопорушення. Тому суд вважає, що прокурором доведено продовження існування також і ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК.
19.Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування та продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, на даний час ще не зникли та продовжують існувати, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_3 може переховатися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
20.Що стосується ризику, на існування якого посилається прокурор у своєму клопотанні, у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то наявність цього ризику прокурором, як і раніше, не доведено. Суд не вбачає підстав в черговий раз наводити мотиви цьому.
21.Суд знову констатує, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час утримується під вартою, а саме з 23.02.2020 р., але також знову звертає увагу на те, що останнє судове засідання, у якому здійснювався судовий розгляд по суті, відбулося ще 23.12.2020 р., і після цього судовий розгляд кримінального провадження по суті не здійснюється, в основній мірі, у зв`язку з поведінкою сторони захисту. Так, кримінальне провадження знаходиться на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області з 08.05.2020 р., та станом на 23.12.2020 р. залишилися недопитаними лише троє свідків, які тривалий час не з`являлися до суду та щодо яких судом вживалися відповідні заходи забезпечення кримінального провадження у виді приводу. Коли ж привід свідків був виконаний та свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_9 були доставлені до суду 14.01.2021 р., то обвинувачений ОСОБА_12 заявив про відмову від захисника, що унеможливило їх допит в суді. Крім того, після заміни захисника, його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та узгодження дати судового засідання на 21.05.2021 р., коли стороною обвинувачення була забезпечена участь свідка ОСОБА_9 , попередній захисник не з`явився, а новий захисник виявився не готовим до судового розгляду кримінального провадження по суті, що, у свою чергу, знов унеможливило допит свідка в суді. Також участь свідків обвинувачення ОСОБА_11 і ОСОБА_9 була забезпечена стороною обвинувачення і на 18.06.2021 р., однак вони знов не були допитані, у зв`язку з недоставкою обвинуваченого ОСОБА_3 у судове засідання, який, згідно медичної довідки (т. 4 а.п. 117), етапом слідувати не погодився до завершення лікування, хоча, відповідно до п. 9 ст. 138 КПК, поважною причиною неприбуття особи є не будь-яка, а саме тяжка хвороба, або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад. А з медичної довідки не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 захворів саме на тяжку хворобу чи перебував у закладі охорони здоров`я і неможливо було тимчасово залишити цей заклад. Після цього судом було проведене лише одне судове засідання 16.07.2021 р., в яке сторона обвинувачення вже не змогла забезпечити участь свідків, які до цього декілька разів відривалися від своїх звичайних занять, прибували до суду, але не були допитані. Ні в якому разі не заперечуючи проти права на захист обвинуваченого, суд звертає увагу на те, що тривалість кримінального провадження та, відповідно і тривалість утримання обвинуваченого під вартою, слід оцінювати у тому числі і з урахуванням процесуальної поведінки учасників судового провадження, яка дає підстави суду зробити висновок про зловживання своїми правами з боку сторони захисту та затягування розумних строків судового розгляду.
22.Зазначені обставини кримінального провадження про продовження існування доведених ризиків свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на свободу, та на даний час застосований відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою є виправданим.
23.Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , того, що доведені ризики не зменшилися, а судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК. Хоча відносно обвинуваченого ОСОБА_3 і не застосовувався інший запобіжний захід, але та обставина, що він відразу після подій збирався поїхати за кордон безумовно свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну його поведінку. Тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, до 09 листопада 2021 року.
24.При цьому, з урахуванням вказаних обставин, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає недоцільним визначати ОСОБА_3 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 331, 370 372, п. 205 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, суд

постановив:
1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 09 листопада 2021року, без визначення розміру застави.

3.Строк дії наявної ухвали закінчується 09 листопада 2021року.

4.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченимОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1