КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000423 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000423 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не узгоджуються із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та є суперечливим і незрозумілим, оскільки останній обвинувачується у видачі завідомо неправдивого документа, проте, в обвинувальному акті не вказано, в чому саме полягає неправдивість даного документа.
Крім того, згідно змісту обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що ним не було проведено технічний нагляд під час реконструкції стадіонів та спортивних майданчиків ЗНЗ № 62 по вул. Княжий Затон, 17-в, де було встановлено факт виконання робіт, які не виконувались, та факт поставки матеріалів, які фактично не поставлялись, на загальну суму _______________________________________________________

Справа №11-кп/824/4539/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_1
1 827 319,20 грн. Тобто, з викладу фактичних обставин випливає, що нездійснення ОСОБА_7 технічного нагляду призвело до настання вищевказаних наслідків, тобто спричинення матеріальної шкоди на суму 1 827 319,20 грн., що підпадає під ознаку тяжкого наслідку.
Отже, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення, де ОСОБА_7 інкримінуються дії, що призвели до тяжких наслідків, не узгоджується із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки видача службовою особою завідомо неправдивого документа, що спричинило тяжкі наслідки кваліфікується за іншою частиною, а саме за ч. 2 ст. 366 КК України, що є більш тяжким кримінальним правопорушенням.
Крім того, в обвинувальному акті розмір шкоди, який встановлений досудовим слідством, не вказаний, а зазначена сума 63 804 грн. не є розміром шкоди, а є вартістю оплати ФОП « ОСОБА_7 » за виконання технічного нагляду, тоді як в обвинувальному акті фігурує сума 1 827 319,20 грн. за придбання робіт та матеріалів, які не застосовувались, але як матеріальну шкоду орган досудового слідства цю суму не визначив.
Також суд вказує на те, що хоча ОСОБА_7 не інкриміновано підписання акту виконаних робіт за Договором № 780 від 23.10.2017 року, але при викладенні обставин кримінального правопорушення не конкретизовано, які саме роботи не виконувались на будівельному об`єкті та в якій кількості не були поставлені матеріали на об`єкт, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, вважаючи ухвалу суду необґрунтованою, та такою, що суперечить обставинам справи та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000423 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-316 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 України, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дій останнього дотримано. Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме підписання та передача останнім за належністю (видача) завідомо неправдивого офіційного документу - акту приймання виконаних робіт з технічного нагляду за формою КБ-2в № 1 за грудень 2017 року на суму 63 804 грн., які ним фактично не виконувалися, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Тому у суду першої інстанції відсутні підстави стверджувати, що виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, не узгоджуються із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також про те, що зміст цих обставин є суперечливим і незрозумілим.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Крім того, в обвинувальному акті пообвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 України, чітко зазначено, що розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, складає 63 804 грн., тому доводи, зазначені в ухвалі суду першої інстанції, про те, що в обвинувальному акті не вказано розмір шкоди, також є необґрунтованими.
Отже, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000423 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 України, в цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Кримінального кодексу України та формулювання обвинувачення, зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та дотримано інших вимог, передбачених вказаною статтею КПК України.

Окрім цього, вказує й на те, що оскаржувана ухвала суду не містить переліку недоліків, які необхідно усунути та які б перешкоджали розгляду справи по суті.
Таким чином, вважає, що судом при винесенні ухвали про повернення обвинувального акта прокурору допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що суперечать положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,призводить до порушення права обвинуваченого на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та до тяганини розгляду даного кримінального провадження в порушення вимог ст. 28 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої суд забезпечує проведення судового провадження у розумні строки.

Обвинувачений ОСОБА_7 у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, вважаючи ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акту законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисника ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив, що викладене в ньому обвинувачення є неконкретним та суперечливим, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не узгоджуються із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, адже при обвинуваченні у видачі завідомо неправдивого документа, в обвинувальному акті не вказано, в чому саме полягає його неправдивість, при цьому інкримінуються дії, що призвели до тяжких наслідків, які підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 366 КК України, що є більш тяжким кримінальним правопорушенням, та в той же час розмір шкоди, який встановлений досудовим слідством, в обвинувальному акті не вказаний, а зазначена сума 63 804 грн. не є розміром шкоди, а є вартістю оплати ФОП « ОСОБА_7 » за виконання технічного нагляду, а також, хоча ОСОБА_7 не інкриміновано підписання акту виконаних робіт за Договором № 780 від 23.10.2017 року, але при викладенні обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме роботи не виконувались на будівельному об`єкті та в якій кількості не були поставлені матеріали на об`єкт.
Однак, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Тому, як вважає колегія суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, зібраних в ході досудового розслідування доказів, що на вимогу суду були надані прокурором, і надання оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000423 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3