ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9518/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1176/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 6 лютого 2022 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпропетровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

27 вересня 2021 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, підійшов до огородженої території даної ділянки № НОМЕР_1 , яка розташована в СТ «Граніт» в м. Запоріжжя, в якій мешкає потерпілий ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 переліз через паркан та проник на територію вищезазначеної дачної ділянки, де шляхом злому навісного замка на вхідних дверях будинку, проник до його приміщення, звідки таємно викрав планшет марки «Lenovo Yoga Tablet 2 1050L», вартістю 2073 гривень 67 копійок, портативну акустику «ТG 182 Portable», вартістю 366 гривень 42 копійки, електричного лобзика фірми «Енергомаш ЛБ-4090Б» вартістю 1 184 гривні 40 копійок, що на праві власності належать потерпілому ОСОБА_10 , та рюкзак чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3 624 гривні 49 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 28 вересня 2021 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, заходячись біля буд. №16, розташованому по пр. Металургів в м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Аrdis tag1ful 26, в рамі чорного кольору, вартістю 3 745 гривень 29 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 29 вересня 2021 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, підійшов до огородженої території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкає потерпіла ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 переліз через паркан та проник на територію вищезазначеного домоволодіння, де шляхом віджиму металопластикового вікна проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав телевізор марки «LG», P/NO: 3828VA0376L (МС019А, 090А/D ТХ, 486-340М), діаметром 32 дюйми, вартістю 2200 гривень, ноутбук фірми «НР» моделі «ЕNVY m6», вартістю 6500 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 8700 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 6 жовтня 2021 року приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, підійшов до огородженої території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 переліз через паркан та проник на територію вищезазначеного домоволодіння, де шляхом віджиму металопластикового вікна проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав фотоапарат фірми «Саnon pc 1816», вартістю 1000 гривень, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 28 жовтня 2021 року приблизно о 11 годині 52 хвилині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, через відчинену калитку зайшов на територію дитячого садку «Лазурний», який розташований по вул. Дніпровське шосе, буд. №50 в м. Запоріжжя, де шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Legnano» в рамі сірого кольору, вартістю 3400 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

29 вересня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 1-4).

29 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 21-22).

8 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 26-27).

23 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 46-47).

Постановою прокурора Дніпропетровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 від 23 листопада 2021 року кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під №0001041 (а.с. 44-45).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції недостатньо проведений аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливості особи ОСОБА_7 , як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства у кримінальному провадженні, зокрема, практики ЄСПЛ.

Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає зі своїми батьками, які є людьми похилого віку та мають низку хронічних захворювань, батько підозрюваного є інвалідом другої групи.

Крім того, зауважує, що ОСОБА_7 знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, він працює без трудового договору на будівництвах, з`являвся на виклики слідчого для виконання слідчих дій, що свідчить про те, що підозрюваний не буде переховуватися від суду та органів досудового розслідування.

Також зазначає, що підозрюваний страждає на тяжке захворювання, а саме вірусний гепатит С, яке потребує необхідного лікування.

Зауважує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів.

Вказує, що ні прокурор у судовому засіданні, ні суд в своїй ухвалі не навели наявність ризиків для призначення міри запобіжного заходу, а саме тримання під вартою ОСОБА_7 та не довели неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, тому вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нову ухвалу про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

20 грудня 2021 року до Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 , в якій він просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме, домашній арешт.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він має батька, який є інвалідом 2 групи та потребує догляду.

Крім того, зазначає, що він має хронічне захворювання гепатит С та потребує медичного догляду.

Зауважує, що мав неофіційну роботу, на виклики слідчого з`являвся, з міста не виїзд`ждав.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, які законом віднесено до нетяжких та тяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням вищевказаних ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність таких ризиків, як переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджена матеріалами клопотання.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, факт перебування на розгляді в суді інших кримінальних проваджень у відношенні нього, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання як умовно-достроково так і по відбуттю строку покарання, а маючи не зняті та не погашені судимості, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових аналогічних умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, суспільно - корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника з приводу того, що підозрюваний має постійне місце проживання та працює без трудового договору на будівництвах, має батька, який є інвалідом 2 групи та потребує догляду, з`являвся на виклики слідчого, неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли в достатній мірі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання на те, що підозрюваний ОСОБА_7 хворіє на хронічне захворювання гепатит С не виключають в кримінальному провадженні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшують суспільну небезпечність за скоєні злочини, і не дають підстави для скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміні на менш суворий запобіжний захід.

При цьому, даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з тим, як випливає із абз. 2 ст. 183 КПК України, в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого ст. 255-255-3 КК України.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею всупереч вимогам ст. 183 КПК України не було визначено розмір застави у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, які не відносяться до злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування та до злочинів, які спричинили загибель людини.

Більш того, як з матеріалів клопотання так і зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що ОСОБА_7 вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, який був ним порушений, що також є однієї із підстав не визначити розмір застави.

Таким чином, враховуючи вказане, відсутні обставини, які б давали підстави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні під час застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001041 від 29 вересня 2021 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 6 лютого 2022 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 6 лютого 2022 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена на користь держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/9518/21