Справа № 216/2772/17
провадження 1-кп/216/47/22
УХВАЛА
іменем України
про закриття кримінального провадження

07 лютого 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000317 від 10.06.2014 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, працює юрисконсультом у КП «Новолатівське» працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України.
07 лютого 2022 року під час судового засідання обвинувачений наполягав на задоволенні раніше поданого клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що ОСОБА_5 з метою незаконного відчуження нерухомості, тобто придбання право на майно, при невстановлених слідством обставинах, вступив в попередню змову з приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 , якому запропонував оформити підроблений нотаріальний документ, для відчуження нерухомого майна, тобто квартири АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах дав свою згоду. Так, згідно домовленостей ОСОБА_5 надає для оформлення правочину необхідні документи, а також особу, яка формально буде покупцем вказаної нерухомості. ОСОБА_4 оформить завідомо підроблений нотаріальний документ, договір купівлі-продажу, який буде ним збутий ОСОБА_5 для подальшого перепродажу нерухомого майна. ОСОБА_5 , з метою реалізації своєї частини попередньої змови, для складання підробленого нотаріального документа, підшукав ОСОБА_6 , яку не посвячував в свої злочинні плани та за грошову винагороду переконав взяти участь у нотаріальній угоді - купівлі-продажу квартири. 05 серпня 2011 року, ОСОБА_4 , будучи приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №1820, виданого 23.11.1995 року Міністерством юстиції України, нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеною Конституцією України та Законом України «Про нотаріат в Україні» - правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, який здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, достовірно знаючи і усвідомлюючи про настання шкідливих наслідків, які є наслідком незаконної діяльності нотаріуса, з корисливих мотивів, виконуючи функцію посібника, на своєму робочому місці по АДРЕСА_3 , склав і посвідчив завідомо підроблений документ, що має юридичне значення, а саме договір купівлі-продажу квартири ВРЛ №369124, згідно з яким, власник нерухомості, квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 продав вказану квартиру ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_4 склав, та посвідчив, підроблений офіційний документ, який видається та посвідчується приватним нотаріусом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який при невстановлених слідством обставинах збув ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_4 виконав свою частину обумовлених попередньою змовою з ОСОБА_5 злочинних дій. 10 вересня 2011 року ОСОБА_6 , документально будучи власником зазначеної квартири, діючи за вказівкою та під контролем ОСОБА_5 , який не посвячував її в свої злочинні плани, оформила нотаріальну угоду кпівлю-продаж ВРН №212152, завірену державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , згідно з якою ОСОБА_6 продала ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_5 розпорядився вказаним майном на свій розсуд.
У результаті умисних дій приватного нотаріуса ОСОБА_4 , який, здійснюючи професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, заподіяв шкоду охоронюваним законом правам, та інтересам окремих громадян, вчинив підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, що спричинило тяжкі наслідки, яке виразилося в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , використовуючи підроблені документи, обманним шляхом придбав право на майно, квартиру АДРЕСА_2 і розпорядився зазначеною квартирою в своїх інтересах, чим потерпілому ОСОБА_7 був спричинений матеріальний збиток на суму 276496,00 гривень, що на момент вчинення злочину складало 588 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто потягло тяжкі наслідки.
Крім цього, ОСОБА_11 , в жовтні 2011 року, маючи умисел на незаконне відчуження квартири АДРЕСА_4 , при невстановлених слідством обставинах вступив в попередню змову з приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 , якому запропонував оформити підроблений нотаріальний документ, для відчуження нерухомого майна, на що ОСОБА_4 при неустановлених слідством обставинах дав свою згоду. Так, згідно домовленостей ОСОБА_11 надає для оформлення правочину необхідні документи, а також дані особи, на яку необхідно оформити нотаріальні документи. ОСОБА_4 оформлює завідомо підроблений нотаріальний документ, який ним буде збутий ОСОБА_11 для подальшого продажу нерухомого майна. ОСОБА_11 з метою реалізації своєї частини попередньої змови, для складання підробленого нотаріального документа, залучив ОСОБА_12 , яку не посвячували в свої злочинні плани, та переконали на підставі нотаріального доручення представляти інтереси власника квартири, пов`язані з продажем квартири. 05 жовтня 2011 року, ОСОБА_4 , будучи приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №1820, виданого 23.11.1995 Міністерством юстиції України, нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеного Конституцією України та Законом України «Про нотаріат в Україні» - правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, який здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, достовірно знаючи і усвідомлюючи про настання шкідливих наслідків, які є наслідком незаконної діяльності нотаріуса, з корисливих мотивів, діючи повторно, виконуючи функцію посібника, на своєму робочому місці по пр. Миру, 31-1 в м. Кривому Розі, склав і посвідчив завідомо неправдивий документ - довіреність ВРМ №602948, в який вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у ОСОБА_13 волевиявлення передати ОСОБА_12 право представляти його інтереси в державних органах з питання відновлення втрачених правовстановлюючих документів квартири АДРЕСА_4 , який при невстановлених слідством обставинах збув ОСОБА_11
17 жовтня 2011 року ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, на своєму робочому місці по АДРЕСА_3 , склав і посвідчив завідомо неправдивий документ довіреність ВРМ №602984, в який вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у ОСОБА_13 волевиявлення передати ОСОБА_12 право представляти його інтереси в державних органах і розпоряджатися квартирою АДРЕСА_4 , який при невстановлених слідством обставинах збув ОСОБА_11 . Таким чином ОСОБА_4 виконав свою частину злочинних дій, спрямованих на відчуження права на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_13 . В результаті проведених підготовчих дій спрямованих на заволодіння чужого майна, ОСОБА_11 , отримавши можливість розпоряджатися даною квартирою, з метою приховування слідів злочину, для створення видимості законності угоди при її подальшому продажу, прийняв рішення оформити право власності на вказану квартиру на раніше знайому гр. ОСОБА_14 , яку не посвячували в злочинні плани. 19 січня 2012 року, ОСОБА_12 на підставі довіреності ВРМ №602984, не знаючи про те, що вказаний документ підроблений, діючи за вказівкою та під контролем ОСОБА_11 , який не посвячував ОСОБА_12 в свої злочинні плани, діючи за вказівкою та під контролем ОСОБА_11 , оформила нотаріальний договір купівлі-продажу від імені ОСОБА_13 , згідно якого ОСОБА_12 продала ОСОБА_14 зазначену квартиру, тобто, без участі ОСОБА_13 зробили відчуження належного йому майна, тобто квартири АДРЕСА_4 , вартістю 110645,00 грн.
03 лютого 2012 року, ОСОБА_14 , документально будучи власником зазначеної квартири, не знаючи про злочинні дії обвинувачених, діючи за вказівкою та під контролем ОСОБА_11 , оформила нотаріальну угоду купівлі-продажу ВРП №674322, завірену приватним нотаріусом ОСОБА_15 , згідно якого ОСОБА_14 продала квартиру гр. ОСОБА_16 .
У результаті умисних дій приватного нотаріуса ОСОБА_4 , який здійснюючи професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам, та інтересам окремих громадян, вчинив підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, які спричинили наслідки, що виразилося в тому, що ОСОБА_11 , використовуючи підроблені нотаріальні документи, придбав право на майно, квартиру АДРЕСА_4 та розпорядився зазначеною квартирою в своїх інтересах, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 значний матеріальний збиток на суму 110645 гривень, що на момент вчинення злочину становило 235 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім цього, ОСОБА_5 , діючі за попередньою змовою з ОСОБА_11 , у жовтні 2011 року, з метою незаконного відчуження нерухомості, тобто придбання право на майно, при невстановлених слідством обставинах, вступили в попередню змову з приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 , якому за грошову винагороду запропонували оформити підроблений нотаріальний документ - довіреність на право здійснення правочинів із майном від померлої особи - ОСОБА_17 , для відчуження нерухомого майна, тобто квартири АДРЕСА_5 , на що ОСОБА_4 , при невстановленим слідством обставинах дав свою згоду. Так, згідно домовленостей ОСОБА_11 та ОСОБА_5 надають для оформлення правочину необхідні документи, а також дані особи, на яку необхідно скласти нотаріальний документ, який дає право на відчуження нерухомості. ОСОБА_11 та ОСОБА_5 з метою реалізації попередньої змови, для складання підробленого нотаріального документа, підшукали ОСОБА_18 , якого не посвячували в свої злочинні плани, та за грошову винагороду переконали взяти участь у нотаріальній угоді. З метою отримання грошових коштів необхідних для фінансування вказаних злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_5 звернулися до раніше знайомого їм ОСОБА_19 , у якого взяли у борг невстановлену суму коштів, не повідомляючи останнього про свої злочинні плани. Отримані від ОСОБА_19 кошти вони використали при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах для оформлення необхідних документів та виплати грошової винагороди гр. ОСОБА_18 та нотаріуса ОСОБА_4 10 листопада 2011 року, ОСОБА_4 , будучи приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №1820, виданого 23.11.1995 Міністерством юстиції України, нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеною Конституцією України та Законом України «Про нотаріат в Україні» - правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, який здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, достовірно знаючи і усвідомлюючи про настання шкідливих наслідків, які є наслідком незаконної діяльності нотаріуса, з корисливих мотивів, за невстановлену слідством грошову винагороду, на своєму робочому місці по АДРЕСА_3 , склав і посвідчив завідомо неправдивий документ - довіреність ВРМ №603057, в який вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у ОСОБА_17 волевиявлення передати ОСОБА_18 право представляти її інтереси в державних органах і розпоряджатися квартирою АДРЕСА_5 .
У результаті умисних дій приватного нотаріуса ОСОБА_4 , який здійснюючи професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам, та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, вчинив підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, що виразилося в тому, що співучасники злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , використовуючи підроблені нотаріальні документи, отримали право на квартиру АДРЕСА_5 та розпорядилися нею на свій розсуд.
Таким чином умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документу,яка здійснює, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також за ч. 3 ст. 365-2 КК України, за ознаками: зловживання своїми повноваженнями нотаріусом, який не є державним службовцем, який здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, вчинене повторно, що потягло тяжкі наслідки
Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинах, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, не визнав.
Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Між тим визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 12 грудня 2018 року, у справі №462/7282/14-к.
Відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
При цьому згідно з положеннями статті 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Виходячи з санкції ч. 3 ст. 358 КК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ступенем тяжкості є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365-2 КК України тяжким злочином.
З огляду на викладене, суд, вислухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, які згідно з матеріалами кримінального провадження було вчинено у серпні та жовтні 2011 року, не ухилявся від слідства та суду, не вчинив нового кримінального правопорушення та надав згоду на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Водночас, судом встановлено, що в рамках цього кримінального провадження цивільний позивач ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_11 та ОСОБА_4 з позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином та стягнення суми втраченої вигоди.
Суд, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільного позову, дійшов висновку про залишення його без розгляду з наступних підстав.
Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 по справі №531/2332/14-к зазначив наступне: «Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.»
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду, з роз`ясненням цивільному позивачу права вирішення його в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, ст.ст. 129, 286, 288, 326, 393, 395, 532, 533 КПК України суд

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000317 від 10.06.2014 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України, закрити.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_11 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином та стягнення суми втраченої вигоди,- залишити без розгляду.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_20