ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2065/21 Номер провадження 11-кп/814/1006/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Джулинка Бершадського району Вінницької області, громадянина України, судимого, засудженого:

15.01.2019 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 15 днів.

ОСОБА_8 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік із визначенням обмежень у виді:
- заборони виходити з будинку (квартири) з 21-00 до 5-00 години наступного дня;
- заборони перебувати в ресторанах, кафе, барах району (міста) з метою придбання та вживання алкогольних напоїв;
- заборони виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу керівництва відділу поліції;
- реєстрації в органах Національної поліції України за місцем проживання 2 рази на місяць.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений за час відбування покарання мав 6 заохочень за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, стягнень не отримував, характеризується позитивно, тобто вважає, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вказана кількість заохочень та періодичність їх отримання не свідчить про безумовну зразкову поведінку засудженого.

Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, тобто не зробив належних висновків, має виконавчий лист на користь держави на суму 4862 грн та не вчиняє дій щодо дострокового погашення, взагалі не залучався до оплачуваної роботи під час перебування в установі з 24.04.2019.

Також зазначив, що судом не було враховано тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання і особисте ставлення засудженого до вчиненого.

Тобто вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, представника установи, який вважав, що засуджений заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Під час апеляційного перегляду судового рішення встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 15.01.2019 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.11.2020, відповідно до ч.2, ч.3 ст.74 КК України, ОСОБА_8 пом`якшено покарання за ч.2 ст.309 України та призначено покаранні у виді 5 років обмеження волі, відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 11.03.2019, кінець строку покарання 11.09.2023.

Відповідно до частини 1 статті 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81, ст. 107 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Задовольняючи подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції ретельно та належним чином перевірив доводи цього подання щодо наявності підстав, передбачених ст. 81, ст. 107 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

При цьому, судом було враховано, що ОСОБА_8 станом на час розгляду справи відбув Ѕ частину строку покарання, а тому відповідно до п.2 ч.3 ст. 107 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільн ОСОБА_8 В.М., суд першої інстанції з`ясував ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених установи за весь час відбування покарання, та встановив, що у місцях позбавлення ОСОБА_8 В.М. перебуває з 11.03.2019, а з 14.03.2019 відбуває покарання в Державній установі «Вінницьке УВП №1», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 24.04.2019 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». Працевлаштований різноробочим житлової зони установи, до праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Отримав 6 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та безпеки праці. Не допускав порушень вимог режиму утримання. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Бере участь у виховних заходах та програмах диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, які проводяться в установі. За час перебування в установі отримав професію токаря. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим. Виконавчих листів в установі немає.

За висновком працівників уста ОСОБА_8 В.М. за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що засудж ОСОБА_8 В.М. заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

З висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи прокурора, що засуджений не довів своє виправлення ставленням до праці, так як до оплачуваної праці не залучався, спростовуються наявними в особовій справі характеристиками, відповідно до яких він був працевлаштований з часу прибуття в установу і працює до цього часу.

Протягом усього періоду відбування покар ОСОБА_8 В.М. порушень не допускав. Заохочення отримував протягом усього періоду перебування в установі відбування покарань, а не лише безпосередньо перед настанням пільги, що в сукупності з іншими обставинами вказує на позитивні зміни, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Факт вчин ОСОБА_8 В.М. злочину в період іспитового строку за попереднім вироком був предметом розгляду суду під час ухвалення рішення, як і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, та враховані при призначенні покарання. Отже, такі обставини не можуть враховуватися судом під час вирішення питання про поведінку засудженого під час відбування покарання та наявності чи відсутності підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім цього, доводи прокурора про неврахування тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпечності є безпідставними, так як ст. 81, ст. 107 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного суду України в постанові «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» не передбачають врахування даних обставин під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення.
Оскільки на виконання установи виконавчі листи про стягнен ОСОБА_8 В.М. коштів не надходили, в матеріалах особової справи такі дані відсутні, тому і зробити достовірний висновок про відсутність відшкодування колегія суддів не може.
За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала ОСОБА_8 В.М. є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 липня 2021 року щодо без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2 вська

Судді ОСОБА_3 тенко

ОСОБА_4 орсун