Справа №293/2570/21
Провадження № 1-кс/293/58/2021
УХВАЛА

22 грудня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів заяву судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід у справі №293/2570/21 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Черняхівського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00001730 від 26.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.121 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.12.2021 дане кримінальне провадження зареєстроване в автоматизованій системі документообігу суду за єдиним унікальним номером судової справи №293/2570/21, головуючим суддею визначено ОСОБА_4 .

21.12.2021 року суддею ОСОБА_4 заявлено самовідвід у вказаному провадженні з підстав, передбачених ст. 75 КПК України, а саме у зв`язку із наявністю обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості та безсторонності судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року головуючим по справі щодо розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 визначено суддю ОСОБА_1 .

Розгляд вказаної заяви суд призначив на 22.12.2021.

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя ОСОБА_4 , зазначає, що здійснюючи правосуддя в Черняхівському районному суді Житомирської області, неодноразово приймав рішення у справах щодо обвинуваченої ОСОБА_5 .

Зазначає, що, зокрема, під час розгляду цивільної справи №293/1083/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, ОСОБА_5 висловлювала недовіру щодо здійснення правосуддя суддею ОСОБА_4 , що супроводжувалось погрозами, нецензурною лайкою та киданням предметів, які вона мала в руках (сумка, телефон) та залишала зал судового засідання, не бажаючи розглядати справу у такому складі суду. Внаслідок таких дій судом здійснювався виклик працівників поліції для відповідного реагування.

Враховуючи існування вказаних обставин, з метою уникнення сумнівів в неупередженості і об`єктивності суду, суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_5 в судове засідання не доставлена РКС ГУНП в Житомирській області у зв"язку з обмеженою кількістю спеціальних автомобілів "автозак", які знаходяться на ремонті.

Потерпілий, захисник та суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з"явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Суддя ОСОБА_4 у заяві про самовідвід просив вирішувати питання відводу без його участі.

Неявка у судове засідання потерпілого, захисника та обвинуваченої не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід судді.

Дослідивши заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 заслухавши думку прокурора суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Підстави для відводу судді визначені нормами статей 75-76 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу,слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії").

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Вештайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998, п.45).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку у демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Так, у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», Європейський суд з прав людини вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (заява № 17056/06, § 98).

19.05.2006 року Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23 схвалено Бангалорські принципи поведінки суддів, які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів.

Так, п. 1.1. Бангалорських принципів закріплено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Другим стандартом етичної поведінки суддів Бангалорськими принципами визначено принцип об`єктивності, який є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п. 2.5. Бангалорських принципів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на зміст заяви про самовідвід від 21.12.2021, а також з метою запобігання можливих звинувачень в подальшому у необ`єктивному розгляді справи, упередженості та заінтересованості в результатах розгляду справи, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід у справі № 293/2570/21 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.121 КК України.

Відповідно до ст.81 ч.1 КПК України у разі заявлення відводу (самовідводу) судді, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ст.35 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 35, 75, 80, 81 КПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід у справі № 293/2570/21 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.121 КК України - задовольнити.

2.Справу №293/2570/21 передати до канцелярії Черняхівського районного суду Житомирської області для визначення у порядку ст. 35 КПК України іншого судді для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1