Справа № 639/5932/21
Провадження №1-кп/639/478/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 11 червня 2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000308 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з не повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 16.01.2003 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; 15.10.2003 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, переглядом вироку 23.12.2003 АСХО вважати засудженим за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 ККУ до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 25.10.2006 засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць; 12.10.2010 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі строком 4 роки 10 місяців; 21.04.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільненого 22.07.2019 року за відбуттям строку покарання фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в ніч з 09.06.2021 на 10.06.2021, приблизно о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні хостелу «ХОСТЕЛ 77», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Конєва, буд. 13, помітив необачно тимчасово залишений володільцем хостелу на столі без нагляду мобільний телефон «Samsung A6», належний раніше йому незнайомому, ОСОБА_5 .

Саме в той час в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення поміченого мобільного телефону «Samsung A6».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи ту обставину, що за його діями ні продавець та ніхто із сторонніх осіб не спостерігає і не зможе завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном «Samsung A6», взявши його рукою зі столу, а потім поклав у належний йому пакет, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3567 грн., що підтверджено висновком експерта ОСОБА_7 за результатами товарознавчої експертизи № 33 від 12.06.2021 року.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку ст. 135 КПК України, що відповідно до ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним до суду заяви просить розглядати справу без його участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні були вивченні дані про особу ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючу покарання обставину, даних про особу ОСОБА_4 , його відношення до даного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01 липня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 01.07.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк увязнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього увязнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Речові докази, а саме: диск з відеозаписом з камери відеоспостереження з приміщення хостелу «ХОСТЕЛ 77» - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену судову експертизу на загальну суму 514 грн. 86 коп.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1