Справа № 346/2485/20
Провадження № 11-кп/4808/557/21
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Су дової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційнокго суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2021 року про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК, на 60 днів, тобто до 03 лютого 2022 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження та є підстави вважати, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам, тому (суд першої інстанції), вважав, за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , до 03 лютого 2022 року включно.

Не погодившись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_7 подав АС, в якій зазначає, що судове рішення про продовження строку тримання під вартою щодо нього ухвалено із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2021 року скасувати та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

17 грудня 2021 року прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав клопотання, з якого вбачається, що він не може прибути в судове засідання, просить розглядати справу без його участі. Заперечує АС ОСОБА_7 , вважає судове рішення законним і обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити їхні апеляційні вимоги; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра», втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Відповідно до матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема передбачене ч.3 ст.185 , ч.2 ст.186 КК, відносяться до тяжких злочинів, за вчинення, яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та кримінальний проступок, за вчинення якого відповідно до ч.1 ст. 357 КК, передбачено покарання у виді обмеження волі до трьох років.

Колегія суддів підтверджує, обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків, які встановлені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на час звернення з відповідним клопотанням до суду.

Підставами вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК, а сааме, що є можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у кримінальних провадженнях, вчинити нове кримінальне правопорушення, тому суд обгрунтовано вважає, що інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

При цьому колегія суддів враховує дані про обвинуваченого, а саме його вік та стан здоров`я, що неодноразово судимий, під час непогашеної судимості вчинив новий злочин, відсутність даних про неможливість перебування під вартою, відсутність міцних соціальних зв`язків, антисоціальний спосіб життя та відсутність постійного місця проживання.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і вимоги ст. ст. 182, 183 КПК, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись, ст.ст. 404, 405,407,418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5