Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001460 від 14 листопада 2019 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець Рівненської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)», раніше судимого 08.08.2012 Кузнецовським міським судом Рівненської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ст.187, п.п. 6, 12, ч. 2, ст. 115, на підставі ст. 70, ст. 71 КК України до покарання 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна, 18.10.2018 ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі строком 3 роки 9 місяців 27 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.390 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 08.08.2012 Кузнецовського міського суду Рівненської області, замінену засудженому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2018 на обмеження волі. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначено, з врахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.
Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати ОСОБА_6 з моменту направлення засудженого для відбування покарання в порядку ст. 87 КВК України.
За вироком суду ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі з 06 грудня 2018 року в Державній установі «Городоцький виправний центр (№131)», що знаходиться за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 92 А в с.Городок Рівненського району Рівненської області, діючи умисно і протиправно та систематично, в період з 04.01.2019 року по 06.11.2019 року 7 (сім) разів порушував правила проживання у виправному центрі, що передбачені Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року із подальшими змінами (Далі - Правила), що були доведенні йому під підпис, за що 7 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази поміщувався до дисциплінарного ізолятора, а саме:
- за порушення роз. ІІ ч. 3 п. 2 Правил, якими встановлено розпорядок дня, ОСОБА_6 був відсутній під час проведення ранкової перевірки, за що 11.01.2019 останньому оголошено попередження;
- за порушення роз. ІІ ч. 4 п. 7, 10 Правил, яким встановлено заборону вживання спиртних напоїв та нецензурних слів, ОСОБА_6 вжив спиртовмісні речовини та вживав нецензурні слова, за що 14.01.2019 останнього поміщено до дисциплінарного ізолятора терміном на 7 діб;
- за порушення роз. ІІ ч. 3 п. 2, роз. VІ п. 1 Правил, якими встановлено розпорядок дня та обов`язок бути присутнім на перевірці, ОСОБА_6 був відсутній на ранковій перевірці, за що 22.01.2019 останньому оголошено догану;
- за порушення роз. ІІ ч. 4 п. 3 Правил, яким встановлено заборону виготовляти і зберігати речовини заборонені для використання в установах, ОСОБА_6 незаконно виготовив та зберігав спиртовмісну речовину, за що 16.05.2019 останньому оголошено сувору догану;
- за порушення роз. ІІ ч. 4 п. п. 7, 10 Правил, яким встановлено заборону вживання спиртних напоїв та нецензурних слів, ОСОБА_6 відмовився від медичного освідчення на виявлення факту вживання заборонених речовин та вживав нецензурні слова, за що 29.07.2019 останнього поміщено до дисциплінарного ізолятора терміном на 10 діб;
- за порушення роз. ІІ ч. 3 п. 2, роз. VІ п. 1 Правил, якими встановлено розпорядок дня та обов`язок бути присутнім на перевірці, ОСОБА_6 без поважних причин відмовився виходити на поіменну перевірку, за що 16.09.2019 останньому оголошено попередження;
- за порушення роз. ІІ ч. 4 п. 7 Правил, яким встановлено заборону вживання наркотичних речовин, ОСОБА_6 вжив заборонені наркотичні речовини, за що 07.11.2019 останнього поміщено до дисциплінарного ізолятора терміном на 10 діб.
Таким чином, незважаючи на проведену представниками адміністрації Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» профілактичну та виховну роботу засуджений ОСОБА_6 систематично порушував правила проживання, тим самим провокував інших засуджених до непокори і не виконання встановлених правил проживання у виправному центрі.
Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 390 КК України, як систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
В поданих апеляційних скаргах захисник і обвинувачений покликаються на незаконність та необ`єктивність вироку суду першої інстанції внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Сторона захисту заперечує виготовлення, зберігання, вживання обвинуваченим спиртовмісних речовин, а також вживання останнім наркотичних речовин. Обвинувачений вказує на його відсутність на ранковій перевірці через хворобу.
Просять вирок Рівненського районного суду від 12 листопада 2020 року скасувати і закрити кримінальне провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника і обвинуваченого не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яким надана належна правова оцінка.
Всупереч твердженням, викладеним в апеляційних скаргах та при апеляційному розгляді кримінального провадження, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать про умисне систематичне порушення засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді обмеження волі, встановлених правил проживання.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в Державній установі «Городоцький виправний центр (№131)», в період з 04.01.2019 року по 06.11.2019 року допустив ряд систематичних порушень (7 разів) встановленого порядку відбування покарання, за що 7 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі тричі поміщувався до дисциплінарного ізолятора.
Враховано судом і те, що при цьому, з ОСОБА_6 адміністрацією установи проведено упереджувально-профілактичну роботу і роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також ознайомлено з відповідними вимогами Кримінального кодексу України, зокрема, і положеннями ст. 390 КК України.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, суд першої інстанції, визнаючи обвинувачення останнього доведеним, правильно послався у вироку на показання свідків, письмові докази, врахувавши і досліджені характеризуючі дані на особу обвинуваченого, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 характеризується виключно негативно неодноразово був раніше судимий, на шлях виправлення не став.
Під систематичним порушенням громадського порядку або встановлених правил проживання у ч. 1 ст. 390 КК України слід розуміти вчинення особою, засудженою до обмеження волі, не менше трьох порушень правил відбування покарання, спрямованих на порушення нормального середовища в кримінально-виконавчій установі.
Зазначене свідчить про цілеспрямовану систематичність неправомірних дій ОСОБА_6 та правильність їх кваліфікації за ч. 1 ст. 390 КК.

Згідно ст. 68 КВК України, до засуджених, які порушують трудову дисципліну і встановлений порядок відбування покарання, адміністрація виправного центру може застосувати такі заходи стягнення, як попередження, догана, сувора догана, заборона проживати поза гуртожитком строком до 3 місяців, заборона виходу за межі виправного центру у вільний від роботи час на строк до 3 місяців та поміщення в дисциплінарний ізолятор строком до 10 діб.
Лише за таких умов, відповідно до ч. 2 ст. 68 КВК України, адміністрація виправного центру скеровує матеріали прокурору для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності, а, відтак, твердження сторони захисту про притягнення ОСОБА_6 двічі до юридичної відповідальності за одні й ті ж правопорушення в силу застосування стосовно останнього дисциплінарних стягнень, не заслуговують на увагу.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що жодним чином не порушуються конституційні права обвинуваченого ОСОБА_6 .
Так, згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, проте дисциплінарна відповідальність не є різновидом кримінальної відповідальності, а склад інкримінованого злочину утворюють саме систематичні дії ОСОБА_6 , направлені на порушення встановлених правил проживання особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
За порушення встановлених правил проживання обвинувачений ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, а накладення на нього заходів стягнення є передумовою настання кримінальної відповідальності.
Така ж позиція узгоджується з думкою Європейського суду з прав людини у справі "Сергій Золотухін проти Росії", згідно з якою ст. 4 протоколу № 7 трактується як заборона саме кримінального переслідування особи двічі за правопорушення, якщо воно випливає з ідентичних фактів, які є по суті тими ж самими... Тому суд має зосередитися на тих фактах, які становлять ряд конкретних фактичних обставин за участі одного й того ж обвинуваченого та нерозривно пов`язані один з одним у часі та просторі....
За таких обставин, притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності за порушення правил проживання в установі відбування покарання за ч. 1 ст. 390 КК України є лише підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за зазначені дії та підтверджує одну із складових елементів об`єктивної сторони даного злочину, як систематичність.
Колегія суддів приходить до переконання, що при обранні покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, тому призначене покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ОСОБА_6 діяння, даним про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98). Призначене покарання не становить «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 390 КК Українизалишити без зміни, а апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3