ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4584/21
Провадження № 1-кс/210/1950/21

"20" серпня 2021 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг клопотання виконувача обов"язків керівника Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного 17 серпня 2021року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України

про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчому судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 19 серпня 2021 року надійшло клопотання виконувача обов"язків керівника Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000447 від 17 серпня 2021року про арешт майна, вилученого під час обшуку затриманої особи в порядку статті 208 КПК України.
У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку затриманого ОСОБА_4 17.08.2021р., а саме:
1) білу футболку з написом Сігіпь, сірі шорти з написом "OFF WHITE" , чорні кросівки з написом SAYOTA sport, упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD3018121;
2) рюкзак темного кольору з написом GOLDBE! упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD3018118;
3) мобільний телефон Хіаоіmi Redmi 9 IМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕS 2: НОМЕР_2 s/n:1f81de730408із сім-карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 у чорному силіконовому чохлі, який вилучено та упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD2081514.
Клопотання подано до суду невідкладно, після проведення слідчої дії, а саме направлено до суду засобами поштового зв"язку 18 серпня 2021 року та надішло до канцелярії суду 19 серпня 2021 року, що відповідає положенням частини 3 статті 171 КПК України.

Прокурор просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримує заявлене клопотання, просить його задовольнити з мотивів та підстав, викладених в клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора,, власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не є перешкоджає розгляду клопотання.

Виклад обставин та правова кваліфікація
В провадженні СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 від 17 серпня 2021року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Криворізької південної окружної прокуратури.
Під час досудового розслідування встановлено, що 17.08.2021 р. о 17 год. 18 хв. до чергової частини ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 17.08.2021 приблизно о 17:00 невідомий хлопець перебуваючи поблизу будинку № 126 по вул. Чавуноливарній в Металургійному районі м. Кривого Рогу, схопив за руку її малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її рукою доторкнувся до свого полового органу.

Обґрунтування клопотання.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК Україниза ознаками вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, про що йому було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні.
17.08.2021 по підозрі у вчиненні даного злочину, на підставі ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, має вищу освіту, не одруженого, працює ТОВ «ЗлатаМебель», на посаді вантажника, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Під час обшуку в порядку частини 3 статті 208 КПК України затриманого вилучено особисті речі ОСОБА_4 , які визнані речовими доказами, та мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Метою арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.
Положеннями ч. 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя враховує, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); а за частиною 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні,перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень частин 1- 3 статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;
Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.
Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Згідно положень статей 84 - 85 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з частиною 2 статті 168 КПК України та пунктів 1,3 частини 2 статті 167 КПК України під час обшуку може здійснюватись тимчасове вилучення майна, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З урахуванням положень частини 3 статті 214 КПК України, частини 7 статті 237 КПК України та статей 167-168 КПК України, вилучені під час огляду речі та предмети набули статуту тимчасово вилученого майна.
Прокурор, посилаючись на вимоги частини 2 статті 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт на вказане майно. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що вилучене майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
З наданих до клопоатння матеріалів вбачається, що вилучені речі, зазначені в клопотанні визнано речовим доказом, оскільки останні підпадають під критерії речових доказів.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Ззгідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за ознаками вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено матеріали досудового розслідування, що слугували підставою для пред"явлення підозри.
Сторона обвинувачення стверджує про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Так об`єктом злочину є статева недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток неповнолітніх. З об`єктивної сторони злочин виражається у вчиненні розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення неповнолітніх. Розпусні дії можуть бути як фізичними, так і інтелектуальними. Фізичне розбещення - це, зокрема, оголення статевих органів винної або потерпілої особи, мацання їх, інші непристойні дотики, які викликають статеве збудження, навчання онанізму, вчинення у присутності потерпілого статевого акту, акту онанізму, задоволення статевої пристрасті неприродним способом, схилення або примушення потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою або щодо винного тощо
Описані у клопотанні фактичні обставини у сукупності із наданими слідчому судді матеріалами кримінального провадження формують переконання про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Встановлено, що під час обшуку ОСОБА_4 в порядку частини 3 статті 208 КПК України здійснено його обшук.
ОСОБА_4 затриманий уповноваженою особою в порядку частини 1 статті 208 КПК України.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Прокурором доведено необхідність накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучені під час обшуку затриманого 17.08.2021року ОСОБА_4 , який набув статусу підозроюваного до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні.
Застосовуючи такий спосіб арешту, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що вказане майно може бути знаряддям вчинення злочину.
Враховуючи викладене, на вищевказане тимчасово вилучене майно необхідно накласти арешт шляхом .
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, та яке могло бути використано для вчинення злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У той же час слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Матеріали, додані до клопотання, а так само і клопотання про арешт майна містить обґрунтування застосування найбільш обтяжливих способів арешту, зокрема заборони використовувати тимчасово вилучено майно до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування найбільш обтяжливого способу арешту - заборона використовувати вилучене майно до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні є необхідним та відповідає меті арешту.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна , наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню..

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання виконувача обов"язків керівника Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного 17 серпня 2021року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 17 серпня 2021 року під час обшуку затриманого ОСОБА_4 майно., а саме:
1) білу футболку з написом Сігіпь, сірі шорти з написом "OFF WHITE" , чорні кросівки з написом SAYOTA sport, упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD3018121;
2) рюкзак темного кольору з написом GOLDBE! упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD3018118;
3) мобільний телефон Хіаоіmi Redmi 9 IМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕS 2: НОМЕР_2 s/n:1f81de730408із сім-карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 у чорному силіконовому чохлі, який вилучено та упаковано до спеціального пакету Національної поліції України №SUD2081514.
Заборонити будь-кому будь-яким чином відчуджувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту, окрім слідчого, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, проведення відповідних експертиз та/або подальшого звернення в дохід держави та виконання завдань кримінального провадження.

Визначити місце зберігання речових доказів - електронні ваги, згорток газети з речовиною білого кольору -кімнату зберігання речових доказів відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг, Стрєльнікова, 2)
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1