Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2200/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 15.03.2021 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, встановлених судом та кваліфікації дій обвинуваченого ухвалу суду просить змінити, стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в сумі 5230 грн 40 коп.Посилається на те, що суд закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим безпідставно не стягнув з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2021 ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням його з потерпілим.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 - закрито.
До набрання ухвали законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід йому не обирався.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 14 березня 2021 року приблизно о 19 год. 30 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Escort», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вул. Ніни Сосніної в м. Бердичеві в напрямку вул. Бистрицька.
Рухаючись поблизу буд. № 52 по вул. Ніни Сосніної в м. Бердичеві, водій ОСОБА_7 проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною і в порушення вимог п. 10.1 та п. 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перед зміною напрямку свого руху не переконався у безпечності виконання свого маневру і, що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпричинно виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою лівою частиною керованого ним автомобіля здійснив зіткнення із передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-21074», д.н.з. НОМЕР_3 , яким у зустрічному напрямку керував ОСОБА_10 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21074», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому п`ятої кістки правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як таких, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та потерпілого, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону при прийнятті рішення в повній мірі не дотримався.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням його з потерпілим, у апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора відносно необхідності вирішення питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрат на проведення експертизи в кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, питання поняття та розподілу судових витрат в кримінальному провадженні, в тому числі, пов`язаних з залученням експертів, регулюються положеннями ст.ст. 122, 124-126 КПК України.

Положення ст.126 КПК України про те, що суд вирішує питання про судові витрати вироком або ухвалою, є загальними.

Приписами КПК України не обмежено процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Системний аналіз норм КПК України, зокрема глави 8, дозволяє прийти до висновку, що не стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе лише у випадках ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами.

Таким чином, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Це узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020.

Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням його з потерпілим та закривши кримінальне провадження, помилково прийшов до висновку, що питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на залучення експерта повинно вирішуватися у порядку виконання рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає зміні та покладає обов`язок відшкодування витрати на залучення експерта в сумі 5230 грн. 40 коп. на ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2021 року, щодо ОСОБА_7 змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в сумі 5230 грн 40 коп.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: