Провадження № 11-кп/824/3831/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Печерського районного суду м. Києвавід 17 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження №0000442 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києвавід 17 серпня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 15 жовтня 2021 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, вказав, про продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливого впливу на свідків, у допиті яких може виникнути необхідність, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом також враховано особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, стан здоров`я ОСОБА_6 , який не перешкоджає його триманню під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати та повернути матеріали справи на новий розгляд в суд першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях та порушеннях норм КПК України. Вказує на незаконність дій прокурора, які полягали у поданні ним клопотання суду в усній формі, а не в письмовій, та порушенні строку на подання відповідного клопотання. Вказує, що судом не було розглянуто його клопотання про відвід прокурора, що також являється порушенням законного порядку розгляду відводів.

Вважає, що судом не було розглянуто можливість застосування жодних альтернативних запобіжних заходів, так як на даний час відсутні усі реальні ризики у справі. При цьому вказує, що прокурором не доведено ризиків із посиланням на відповідні докази.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор та захисник повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому неявка зазначених осіб, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.
Доводи обвинуваченого на порушення прокурором строку та форми на звернення із відповідним клопотанням на матеріалах справи не ґрунтуються.
Також не підтверджені матеріалами провадження і та обставина, що прокурору у кримінальному провадженні заявлявся відвід, який залишився не розглянутим судом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.
Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_6 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: