УХВАЛА

Справа № 495/7417/20

Номер провадження 1-кс/495/2667/2021

08 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровський Одеської області заяву захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356, ч.5 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001060 від 30.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 356, ч.5 ст.185 КК України.

04 листопада 2021 року на адресу суду від адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 надійшла заява про відвід головуючої судді ОСОБА_6 від розгляду зазначеного вище кримінального провадження.

Свою заяву адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовує тим, що головуючою суддею ОСОБА_6 було проігноровано той факт, що відомості про кримінальне правопорушення щодо ч.5 ст.185 КК України було внесено до ЄРДР вже після набрання чинності закону п.10 ч.1 ст.284 КПК України, а отже суд має процесуальну можливість закрити провадження в частині обвинувачення щодо ч.5 ст.185 КК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Дана норма права не має зворотної дії та застосується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. На думку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , суд проігнорував факт незаконного об`єднання кримінальних проваджень та залишив поза увагою те, що після закінчення строку досудового розслідування у прокурора не було повноважень на звернення до суду з обвинувальним актом.

Вищезазначені обставини, на думку адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 вказують на зацікавленість суду з розгляді зазначеного вище кримінального провадження та сумніві у неуперередженості головуючої судді ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_4 заяву про відвід підтримали, просили її задовольнити.

В судове засіданні потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, однак адвокат ОСОБА_8 , яка діє в його інтересах надала на адресу суду заяву, згідно якої просила відмовити у задоволенні заяви про відвід, оскільки вона є необґрунтованою.

В судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про відвід, оскільки обставини, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід не є підставами для відводу згідно діючого кримінально-процесуального законодавства.

Дослідивши заяву про відвід, вислухавши думку учасників процесу, суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі принципам змагальності сторін, диспозитивності та розумності строків.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією Україниізаконами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьоюстатті 35 цього Кодексу.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підстави для відводу судді викладенні устатті 75 КПК України.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідност. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається з змісту заяви про відвід, в якості підстави для відводу адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовує тим, що головуючою суддею ОСОБА_6 було проігноровано той факт, що відомості про кримінальне правопорушення щодо ч.5 ст.185 КК України було внесено до ЄРДР вже після набрання чинності закону п.10 ч.1 ст.284 КПК України, а отже суд має процесуальну можливість закрити провадження в частині обвинувачення щодо ч.5 ст.185 КК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Дана норма права не має зворотної дії та застосується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. На думку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , суд проігнорував факт незаконного об`єднання кримінальних проваджень та залишив поза увагою те, що після закінчення строку досудового розслідування у прокурора не було повноважень на звернення до суду з обвинувальним актом, що викликає, на думку заявника, сумнів в неупередженості головуючої судді ОСОБА_6 ..

Проте, суддя, при вирішенні питання про наявність підстав для відводу іншому судді, не вправі розглядати та вирішувати питання щодо законності та обґрунтованості дій судді щодо підготовки до розгляду кримінальних проваджень, законності і обґрунтованості процесуальних рішень, винесених суддею, а також давати оцінку щодо наслідків таких дій.

Тобто, вирішення питань, пов`язаних з встановленням законності та обґрунтованості процесуальних дій головуючого судді та їх наслідків, а також винесених процесуальних рішень суддею, не належать до компетенції судді місцевого суду під час розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (даліБангалорські принципи), Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості головуючої судді ОСОБА_6 , та які б, в свою чергу, унеможливлювали б винесення головуючою суддею об`єктивного судового рішення, а відтак, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення, а доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями головуючої судді ОСОБА_6 , що не може бути підставою для відводу згідно діючих норм кримінально-процесуального законодавства, тому у задоволенні заяви про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №495/7417/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356, ч.5 ст.185 КК України, слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 75,80, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356, ч.5 ст.185 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст даної ухвали складено та проголошено 12.11.2021 року о 10 годині 30 хвилин.

Суддя