Номер провадження: 11-кп/813/1486/21
Номер справи місцевого суду: 498/437/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189від 18.03.2020 року

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності. Також даним вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватий у тому, що він в лютому 2020 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину державного кордону України, організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та шляхом поширення інформації, почав підшукувати осіб, яких необхідно переправити через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.
Так, 28.02.2020 року, приблизно о 13.00 годині обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на вул.Преображенська в м.Одесі, діючи умисно з корисливих мотивів, запропонував ОСОБА_9 незаконно переправити його через державний кордон України та призначив зустріч для обговорення організаційних питань з цього приводу.
07.04.2020 року приблизно о 15.19 годині, перебуваючи на вул.Преображенська, буд.74 м.Одеси, під час зустрічі з ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, запропонував останньому за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США незаконно переправити його через державний кордон України на територію Республіки Молдова, поза встановленими пунктами пропуску та без відповідних документів.
При цьому, під час розмови ОСОБА_7 детально роз`яснив ОСОБА_9 план дій, які необхідно виконати для незаконного перетину державного кордону України, визначивши час та місце незаконного перетину державного кордону України, встановивши суму грошової винагороди в розмірі 500 доларів США, що станом на 11.04.2020 року по курсу НБУ складає 13572,96 грн., пообіцявши організувати незаконне переправлення через державний кордон України, здійснити керівництво такими діями, сприяти їх вчиненню порадами та вказівками, а також вжити заходів щодо усунення перешкод у перетині державного кордону у випадку викриття незаконного перетину державного кордону працівниками Державної прикордонної служби України. При цьому, ОСОБА_7 призначив ОСОБА_9 зустріч на 07 годину 00 хвилин 11.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 з метою перевезення останнього до місця, де ОСОБА_7 планував незаконно переправити ОСОБА_9 через державний кордон України.
Далі, 11.04.2020 року, приблизно о 6.39 годині обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №49/51по вул.Преображенська в м.Одеса, діючи з корисливих мотивів, згідно раніше розробленого детального плану, зустрівся із ОСОБА_9 та отримав від нього за незаконне переправлення через державний кордон України аванс у розмірі 300 доларів США, що станом на 11.04.2020 року згідно курсу НБУ складає 8143,77 грн. Другу частину винагороди за незаконне переправлення через державний кордон України у розмірі 200 доларів США, що станом на 11.04.2020 року згідно курсу НБУ складає 5429,18 грн. ОСОБА_9 повинен був передати ОСОБА_7 , після незаконного перетину державного кордону.
Надалі, обвинувачений ОСОБА_7 11.04.2020 року, приблизно о 06.45 год. здійснив посадку ОСОБА_9 до автомобілю марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , якого ОСОБА_7 заздалегідь найняв за 2000 грн. як водія та який не був обізнаний про злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. Одразу після цього водій ОСОБА_10 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 розпочав перевезення останнього та ОСОБА_9 до вказаного ОСОБА_7 місця с.Кардамичеве Великомихайлівського району Одеської області, біля якого обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, планував здійснити незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.
Далі, рухаючись по трасі Кучургани Велика Михайлівка у напрямку смт.Велика Михайлівка Одеської області на автомобілі марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , 11.04.2020 року, приблизно о 8.50 години обвинувачений ОСОБА_7 , який, керуючись корисливими мотивами з отримання 500 доларів США, що станом на 11.04.2020 року по курсу НБУ складає 13572,96 грн., вчинив необхідні дії щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, був зупинений працівниками поліції біля перехрестя доріг на с.Кардамичеве та с.Гірське Великомихайлівського району Одеської області при проїзді до місця, в якому ОСОБА_7 , запланував незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України з Республікою Молдова та був затриманий в порядку ст.208 КПК України.
Дії ОСОБА_11 кваліфіковано судом за ч.3 ст.332 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинених з корисливих мотивів.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, посилаючись на його незаконність.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на свою невинуватість, відсутність в матеріалах справи доказів його провини, просить постановити відносно нього новий вирок, яким його виправдати.
В доповненнях до своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок винесено з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки з урахуванням його характеризуючих даних та щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, суд незаконно не застосував до нього дію ст.69 та 75 КК України.
На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок в частині призначеного йому покарання змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 та 75 КК України.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений уточнив вимоги апеляційної скарги, наполягав на своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з підстав, які були зазначені у поданій апеляційній скарзі.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги уточненої апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення уточненої апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та пояснив суду, що працював в магазині м.Одеса, розташованому по вул.Преображенська, 49/51 охоронцем. 01-02 березня 2020 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 , з яким вони раніше разом працювали і сказав, що є особа, яку треба переправити через кордон України, на що він погодився. Знайомий ОСОБА_13 дав йому номер телефону ОСОБА_9 , з яким вони зустрілися, поспілкувалися. Під час розмови він сказав ОСОБА_9 , що його послуги будуть коштувати 800 доларів США, але ОСОБА_9 сказав, що дасть 500 доларів США, на що він погодився. Вранці 11.04.2020 року ОСОБА_9 дав йому 300 доларів США, він зателефонував своєму другу ОСОБА_10 , сказав йому, що потрібно завезти його в село, за 2000 гривень він погодився. ОСОБА_10 на автомобілі приїхав до магазину, вони з ОСОБА_9 сіли в автомобіль і поїхали в напрямку с.Кардамичеве. Заїхали розміняли 100 доларів США, щоб розрахуватись з водієм, заїхали на заправку, по дорозі купили пиво. На перехресті с.Кардамичеве та с.Гірське Великомихайлівського району Одеської області їх зупинили працівники СБУ. Він нікого не збирався переводити через кордон, а тільки мав показати, так як знав дорогу до кордону і думав, що у ОСОБА_9 є документи для перетину кордону.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, отриманих в порядку ст. 84-86, 91-93 КПК України, а саме:

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він є громадянином Республіки Молдова, зареєстрований на території Республіки Молдови, паспорт отримав 20.06.2020 року, приблизно рік потому при розмові зі своїм знайомим ОСОБА_14 , сказав йому, що у нього проблеми з документами (втрачені) і йому потрібно нелегально потрапити на територію Молдови для їх відновлення. На що ОСОБА_15 сказав, що у нього є знайомий ОСОБА_16 , який може допомогти з перетином кордону України поза пунктами пропуску. Діма зателефонував ОСОБА_7 та домовився про його зустріч з ОСОБА_7 на наступному тижні. Зустріч відбулась в м.Одеса на вулиці Велика чи Мала Арнаутська в середині дня. Під час розмови він пояснив ситуацію, ОСОБА_7 сказав, що зможе допомогти с перетином кордону України поза межами пункту пропуску за 500 доларів США. Він відповів, що подумає та через тиждень зателефонував і сказав, що згоден. Через пару днів вранці зустрілися, він дав 300 доларів США, коли везли його автомобілем BMW. ОСОБА_7 сидів на пасажирському сидінні, водій за кермом, а він на задньому сидінні. Їхали приблизно 1 годину, по дорозі їх зупинили працівники поліції та затримали. ОСОБА_7 сказав, що вже поблизу кордону в під`їжджають до місця його перетину. Решту коштів не встиг віддати, так як домовлялись, що він їх віддасть ОСОБА_7 після того як вони разом з ним перетнуть кордон біля водонапірної башти на території Республіки Молдова (мабуть в с.Виноградівка). ОСОБА_7 говорив йому, щоб перетнути кордон потрібно було ще іти 1,5 2 км. Паспорт громадянина Молдови втратив ще років 9 назад. З приводу втрати паспорта в правоохоронні органи не звертався. Гроші дали з поліції 500 доларів США за 1-2 дні до події (купюрами по 100 доларів США).

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 працював з його знайомим ОСОБА_17 в одному магазині. Весною 2020 року він підробляв таксистом, так як тимчасово був без роботи. Йому зателефонував ОСОБА_17 та сказав, що його знайомого потрібно відвезти до Великомихайлівського району Одеської області, на що він погодився. ОСОБА_17 дав йому номер телефона ОСОБА_7 , він зателефонував йому, підїхав до магазину, домовились про суму 1800-2000 грн. з`їздити до Великомихайлівського району Одеської області трохи почекати, хвилин 30, так як ОСОБА_7 проведе чоловіка до митниці, а потім назад у місто. Зранку о 8.00 годині 11.04.2020 року він приїхав до ОСОБА_7 , з ним була ще одна особа. Зразу з ним ОСОБА_7 розрахувався після обміну в обміннику. За с.Кучурган зупинилися, взяли кофе, їжу та поїхали далі. В районі с.Степанівка його зупинили патрульні, перевірили його документи, попросили відкрити багажник, а потім було проведено затримання працівниками СБУ. Він поїхав зі слідчим в м.Одесу в Шевченківське РВ де його допитали працівники СБУ, ніякого фізичного насилля до них не застосовувалось. Інших слідчих дій з ним не проводили.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, якими підтверджується вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме:

- витяг з ЄРДР, яким підтверджується внесення відомостей щодо реєстрації 18.03.2020 року кримінального провадження №0000189 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України;

- заява ОСОБА_9 від 23.03.2020 року про згоду на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно нього;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.03.2020 року;

- заява ОСОБА_9 від 09.04.2020 року про добровільний огляд слідчим його телефону;

- протокол огляду речових доказів від 09.04.2020 року;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 11.04.2020 року, з оптичним носієм інформації флеш накопичувач, на якому знаходиться відеозапис із протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 від 11.04.2020 року;

- постанову про визнання речовими доказами та приєднання предметів до справи як речових доказів від 11.04.2020 року;

- протокол огляду місця події від 11.04.2020 року;

- стенограму з оптичним носієм інформації, на якому знаходиться відеозапис із огляду місця події від 11.04.2020 року, обшуку ТЗ від 11.04.2020 року;

- постанову про визнання речовими доказами та приєднання предметів до справи як речових доказів від 11.04.2020 року;

- протокол обшуку від 11.04.2020 року;

- постанову про визнання речовими доказами та приєднання предметів до справи як речових доказів від 11.04.2020 року;

- постанову про визначення місце зберігання речових доказів від 11.04.2020 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2020 року;

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 23.04.2020 року;

- протокол огляду речових доказів від 15.04.2020 року;

- постанову про передачу речових доказів до камери схову та зберігання від 20.05.2020 року;

- протокол від 24.04.2020 року про результати контролю за вчиненням злочину;

- довідку щодо походження та отримання грошових коштів для проведення НСРД контролю за вчиненням злочину за кримінальним провадженням №0000189 від 18.03.2020 року;

- протокол огляду, ідентифікації та помітки грошових коштів з додатком ксерокопії купюр від 10.04.2020 року;

- протокол огляду та вручення грошових коштів з додатком ксерокопії купюр від 10.04.2020 року;

- рапорт старшого оперуповноваженого 3 відділу ГВ БКОЗ УСБ України в Одеській області капітана ОСОБА_18 від 16.03.2020 року.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені відеозаписи, надані стороною обвинувачення, якими підтверджується вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме:
- протокол від 18.03.2020 року з диском (DVD-R №65/4/52-317 від 03.03.2020 року) за результатами проведення оперативно-розшукового заходу за оперативно-розшуковою справою №3787 від 30.09.2019 року.

- протокол від 08.04.2020 року за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу за кримінальним провадженням №0000189 з «mikro CD», реєстр.№65/4-52-1842т, 65/4-52-1845т, DVD-R, реєстраційний номер №65/4/52-392т від 17.03.2020 року, які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання;

- протокол від 24.04.2020 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» за кримінальним провадженням №0000189 з 2 дисками DVD-R (реєстраційний номер №65/4/52-490т від 01.04.2020 року; реєстраційний номер №65/4/52-503т від 09.04.2020 року), які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання;

- протокол від 24.04.2020 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» за кримінальним провадженням №0000189 з 3 шт. «mikro CD»( реєстр.№65/4-52-1846т від 30.10.2018 року; реєстр.№65/4-52-1847т від 30.10.2018 року, реєстр.№65/4-52-1848т від 30.10.2018 року); 2 шт. дисків DVD-R (реєстр.№65/4/52-393т від 01.04.2020 року, реєстр.№65/4/52-394т від 01.04.2020 року), які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання;

- протокол від 24.04.2020 року з 2 дисками (№65/4-52-492т від 01.04.2020 року; №65/4/52-507т від 10.04.2020 року) за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» за кримінальним провадженням №0000189, які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання;

- протокол від 24.04.2020 року з 2 дисками (№65/4/52-491т від 01.04.2020 року; №65/4/52-508т від 10.04.2020 року) за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» за кримінальним провадженням №0000189, які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання;

- протокол від 24.04.2020 року з 2 дисками (№65/4/52-493т від 01.04.2020 року; №65/4/52-505т від 10.04.2020 року) за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» за кримінальним провадженням №0000189, які були дослідженні шляхом їх демонстрації у залі судового засідання.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення знайшла своє підтвердження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинених з корисливих мотивів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Також апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту в судовому засіданні апеляційного суду на відсутність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки він був затриманий до перетину кордону, тобто ним не було здійснено незаконне переправлення осіб через державний кордон України.
Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, характеризується діянням у виді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також в організації, керівництві, сприянні (наданням порад, вказівок, засобів або усуненням перешкод) незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів та може проявитися у трьох формах: 1) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 2) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 3) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його. Тому вчинений ними злочин є закінченим в момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи, яких вони переправляють через державний кордон України, за межами України.

Організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України передбачає схиляння інших осіб до перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, але без відповідних документів та без дозволу відповідних органів державної влади, поєднане з розробкою планів такого перетинання та безпосередньою їх реалізацією.

Керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України - це розпорядження діями осіб, які бажають незаконно перетнути державний кордон України, з метою досягнення відповідного злочинного результату.

Організатором і керівником переправлення осіб через державний кордон України може бути одна й та сама особа.

З суб`єктивної сторони цей злочин може бути вчинено тільки умисно, оскільки особа, яка переправляє інших осіб через кордон, завідомо усвідомлює протиправність та безпідставність такого перетинання.

Враховуючи наведене, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений був затриманий до перетину кордону, тобто ним не було здійснено незаконне переправлення осіб через державний кордон України не має правового значення для кваліфікації його дій за ч.3 ст.332 КК України, оскільки як під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачений з корисних мотивів здійснив активні дії, направлені на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.
При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому суд першої інстанції враховав ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано вважав за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.332 КК України у мінімальному розмірі з конфіскацією майна, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки вважав, що виправлення і перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 18.03.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3