Справа № 565/1172/21
Провадження № 1-кп/565/136/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 06 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з випробуванням та встановленням однорічного іспитового строку, вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2021 року за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України до остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з випробуванням та встановленням дворічного іспитового строку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
04 липня 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив на заволодіння чужим майном, перебуваючи біля торгово-розважального центру «Оранж Плаза», що в м. Вараш по вул. Незалежності, 10, Рівненської області, діючи умисно, повторно, шляхом обману під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «Xiaomi Mi Note 10 Lite 6/64 GB Purple» моделі «М2002F4LG», вартістю 6 000 грн. 00 коп., спричинивши останньому майнову шкоду.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України вчинив за обставин вказаних в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначає, що будь-яких претензій майнового, морального чи матеріального характеру до ОСОБА_4 не має та в подальшому мати не буде, будь-які процесуальні рішення, вид і розмір покарання просить приймати на розсуд прокурора, суду. Відповідно до ст.325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності потерпілого.
Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого у суду немає.
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на ОСОБА_4 .
Показання обвинуваченого щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого злочину є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 узаволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, та приходить до висновку, що органами досудового розслідування його дії за ч.2 ст.190 КК України кваліфіковані вірно.
У відповідності з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній не одружений, дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вину у скоєному злочині визнав повністю, у вчиненому розкаюється.
Як вбачається з досудової доповіді органу пробації, щодо ОСОБА_4 ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення протиправної поведінки та запобігання вчиненню повторнх кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально-корисній діяльності; проведення індивідуально-профілактичної роботи.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті зазначено обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рецидив злочивів.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинуваченого обставин, що обтяжують його покарання, суд враховує роз`яснення, надані в пункті 19 постанови ПленумуВерховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04 червня 2010 року, згідно з якими у разі якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07 червня 2018 року (справа № 203/921/16-к).
Отже, вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину в період не знятої і не погашеної судимості за злочини проти власності згідно з приписами частини четвертої статті 67 КК України не може бути враховане судом, як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки остання передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість його наслідків, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, висновок органу пробації, те що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 (два) роки. Вирок набрав законної сили 01 червня 2021 року.
Після постановлення вироку та набрання ним законної сили обвинувачений ОСОБА_4 04 липня 2021 року вчинив новий злочин, тобто в період іспитового строку.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробовуванням є неприпустимим.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).
У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України).
Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі частин 1, 4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2021 року.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта становлять 343 грн. 24 коп. та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.369, 371, 373, 374, 393, 395 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2021 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Xiaomi Mi Note 10 Lite 6/64 GB Purple» моделі «М2002F4LG», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , повернути законному володільцю - потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 343 грн. 24 коп.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1