справа № 488/3053/21
провадження № 1-кп/488/391/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

у підготовчому судовому засіданні за кримінальним провадженням, що внесене до ЄРДР за №0000078 від 22.01.2021 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого оператором автоклаву,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України із угодою про визнання винуватості.

Відповідно до висунутого обвинувачення, 09 серпня 2020 року в період часу з 23:00 год по 23:30 год. ОСОБА_3 спільно з особою, відносної якої здійснюється окреме кримінальне провадження, діючи без попередньої змови між собою, знаходились у громадському місці на вулиці, між проїзною частиною та багатоповерховим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи малозначний привід, через словесний конфлікт з раніше незнайомим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме, діючи умисно, за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, виявляючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вступив у боротьбу із ОСОБА_6 та наніс лівою рукою два удари в область корпусу останньому та відштовхнув останнього від себе, від чого той впав на землю, а особа, відносно якої здійснюється окреме кримінальне провадження, застосувала гладкоствольний самозарядний пістолет моделі «Zoraki 914-S», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 , який є ручною короткоствольною нестандартною вогнепальною зброєю, здійснивши не менше п`яти пострілів у бік ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , при цьому свої дії особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме, супроводжувала нецензурною лайкою в бік вищевказаних осіб, з якими виник конфлікт.

В цей час, ОСОБА_3 , діючи без попередньої змови з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме,усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, а його агресивні дії є явними для оточуючих, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, дістав кухонний ніж, яким став розмахувати перед вказаними особами, погрожуючи його застосуванням, також супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в бік вищевказаних осіб, з якими виник конфлікт.

Після чого ОСОБА_3 та особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме, покинули місце вчинення злочину.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.28, ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

16 серпня 2021 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнає вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, та згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні цієї угоди.

Захисник висловив таку ж позицію.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також наполягала на затвердженні вищевказаної угоди про винуватість, укладеної із ОСОБА_3 16.08.2021 року.
Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 також не заперечували проти затвердження вище вказаної угоди.
Вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, думку потерпілого та його законного представника, суд дійшов висновку, що укладення сторонами угоди про винуватість є добровільним та обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, вірну кваліфікацію дій обвинуваченого, відповідність угоди нормам кримінального процесуального кодексу України, зокрема зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та містить визначену сторонами міру покарання, яка відповідає закону України про кримінальну відповідальність за вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.4 ст.296 КК України, з чого суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження вище вказаної угоди про винуватість.

Визначаючи термін іспитового строку, який слід застосувати до обвинуваченого, з урахуванням положень ст. 75 КК України, суд враховує особу останнього, який перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, та вважає за можливе визначити іспитовий строк терміном в один рік.

Стосовно процесуальних витрат на залучення експерта, що зазначені в обвинувальному акті, то відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В той же час, угода про визнання винуватості не містить узгодження щодо таких витрат і їх віднесення на рахунок обвинуваченого, та суду не надано документального підтвердження щодо цих витрат, за такого суд не вбачає підстав для їх стягнення з обвинуваченого.

Дані про речові докази обвинувальний акт не містить.

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 серпня 2021 року між прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном в один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1