Справа № 135/244/21
Провадження № 1-кп/135/40/21
ВИРОК
іменем України

29.09.2021 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 0000017 від 13.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Синявка Старосинявського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, із професійною технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2020 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в лісі неподалік дачного будинку АДРЕСА_2 , для власних потреб, без мети збуту, незаконно придбав наркотичний засіб, зірвавши руками стебла дикоростучої коноплі, які переніс до дачного будинку АДРЕСА_2 , який належить його батькові - ОСОБА_5 , де на горищі висушив та надалі подрібнив руками, чим незаконно виготовив, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-21/1418-МРВ від 11.02.2021, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 1024,49 г (у перерахунку на висушену речовину), який помістив до полімерного мішка білого кольору та сховав до металевого ящика для кореспонденції, де незаконно, для власного вживання, без мети збуту, зберігав до 08 год 58 хв 27.01.2021, коли цей наркотичний засіб був виявлений і вилучений у нього працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно він в серпні 2020 року, точної дати не пам`ятає, в лісі, неподалік дачного будинку, який належить його батькові, руками зірвав рослини дикоростучої коноплі, які переніс до вказаного вище дачного будинку, помістив на горище та залишив сохнути. Надалі руками подрібнив рослини коноплі, помістив їх до полімерного мішка білого кольору та сховав до металевого ящика для кореспонденції, де залишив зберігати для власного вживання шляхом куріння, без мети його збуту. Даний наркотичний засіб був виявлений і вилучений працівниками поліції під час обшуку. У вчиненому щиро кається, визнає відповідальність за свій вчинок та просить вибачення за вчинене, усвідомлює ступінь вини та тяжкість вчиненого діяння, обіцяє, що надалі подібне не повториться, просить суворо не карати та заявив про готовність нести за вчинене кримінальну відповідальність. При цьому зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, тому просить не позбавляти його волі.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичні засоби без мети збуту у великих розмірах, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.
В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, а саме те, що розмір вилученого канабісу є наближений до мінімальної межі, з якої визначається великий розмір, відсутність шкідливих наслідків злочину, а також ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані про особу обвинуваченого, який раніше згідно зі ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, натомість за період попередньої роботи у 2021 році в ПрАТ «Зернопродукт МХП» характеризувався позитивно, оскільки якісно та професійно виконував свої посадові обов`язки, зауважень щодо трудової дисципліни не мав, працював старанно, відповідально підходив до виконання завдань, дотримувався термінів виконання, не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудових відносин, одружений, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності.
Суд враховує також і матеріали досудової доповіді, із висновку якої зазначено, зокрема, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
За сукупності наведених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений в змозі виправитися без реального відбування призначеного покарання і без ізоляції від суспільства, а тому покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначає у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням правил ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню та перевихованню. Саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-21/1418-МРВ від 11.02.2021, складають 1 634 грн 50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-21/1418-МРВ від 11.02.2021, які складають 1 634 грн 50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт на тимчасово вилучене майно: наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 1024,49 г, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.01.2021 - скасувати.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили: наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 1024,49 г, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя