Ухвала
Іменем України
22 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 372/1651/17
провадження № 51-4252 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року вирок районного суду залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки засуджений, в обґрунтування своєї невинуватостіу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, окрім іншого, вказував на порушення порядку проведення досудового розслідування, однобічність, неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Крім того, засуджений не зазначав, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали. Також засуджений не вказував, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом та які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, прохання засудженого до суду касаційної інстанції було сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України.
Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог вищевказаної ухвали засуджений подав виправлену касаційну скаргу, датовану 12 листопада 2021 року, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо нього у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки в повному обсязі не усунуто.
Зокрема, у касаційній скарзі засуджений вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому засуджений, оспорюючи свою винуватість, так і не вказує на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень та, які б були підставами для їх скасування, не наводить конкретних аргументів в обґрунтування кожної позиції.

У касаційній скарзі засуджений зазначає, що апеляційний суд формально розглянув його апеляційну скаргу, при цьому не вказує, в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду та не конкретизує, яких саме порушень допустився цей суд і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3