УХВАЛА

іменем України
11 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 423/2257/20
провадження № 51-4816ск21
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Встановлені обставини
За вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня

2021 року ОСОБА_4 було визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 71, 72 КК

до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Лисичанського міського суду Луганської області

від 04 листопада 2019 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку апеляційного оскарження вищезазначеного вироку та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений не погоджується з рішенням апеляційного суду і просить його переглянути в касаційному порядку. Зазначає, що в клопотанні про поновлення пропущеного строку посилався на порушення його процесуальних прав, зокрема не роз`яснено порядку оскарження вироку. Крім того, вказує, що апеляційний суд постановив рішення без участі сторони захисту, що, на думку засудженого,

є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На підставі наведеного вважає, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вироку щодо нього.
Мотиви Верховного Суду
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові

від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2021 року проголошено та вручено

ОСОБА_4 у цей же день.
Відповідно до ч. 1 ст. 395 КПК останнім днем подачі апеляційної скарги для засудженого, як вірно зазначив у своєму рішенні суд апеляційної інстанції, є 29 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу із заявою про поновлення пропущеного строку на оскарження вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня

2021 року ОСОБА_4 подав 22 червня 2021 року, тобто майже через 2 місяці після сплину встановленого законом строку. При цьому, на думку апеляційного суду,

не навів переконливих обставин з посиланням на наявність перешкод чи труднощів, які об`єктивно існували для подання апеляційної скарги з часу отримання копії оскаржуваного вироку, та свідчили би про поважність пропущеного строку.

Положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК встановлено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і клопотання про поновлення цього строку не містить достатніх підстав для його поновлення, апеляційний суд обґрунтовано відповідно до п. 4 ч. 3

ст. 399 КПК відмовив засудженому в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2021 рокута повернув апеляційну скаргу.
Доводи ОСОБА_4 про необґрунтованість рішення апеляційного суду є безпідставними.
Зі змісту копії оскаржуваного рішення вбачається, що висновок суду є логічним і послідовним, грунтується на аналізі даних, які перебували в розпорядженні суду,

а також відповідно до положень кримінального процесуального закону.
Так із журналу судового засідання та з технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, апеляційний суд установив, що ОСОБА_4 була вручена пам`ятка про його права і обов`язки, права останньому були зрозумілі. Крім того, після проголошення вироку судом було роз`яснено порядок апеляційного оскарження цього рішення. Більш того, такий порядок зазначений у резолютивній частині вироку.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не навів причин та не вказав на конкретні обставини, які би об`єктивно свідчили про наявність істотних перешкод чи труднощів, що унеможливлювали подачу ним апеляційної скарги протягом встановленого законом тридцяти денного строку із дня отримання копії вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2021 року та раніше, ніж 22 червня 2021 року (дата подачі апеляційної скарги).
Доводи ОСОБА_4 про те, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки розглянув клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без його участі є безпідставними.
Відповідно до інформації, наданої державною установою «Старобільський слідчий ізолятор», 28 липня 2021 року засуджений ОСОБА_4 під розписку

був повідомлений про відкладення розгляду Луганським апеляційним судом його заяви про поновлення строку апеляційного оскарження на 4 серпня 2021 року.
Участь у судовому засіданні під час розгляду його заяви є правом засудженого, яким ОСОБА_4 не скористався.
Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370

і 419 КПК, постановлена компетентним судом згідно з нормами матеріального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, а з наведеного вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки з касаційної скарги та наданої до неї копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити засудженому ОСОБА_4

у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Луганського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року

про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3