Провадження № 11-кп/4820/546/21
Справа № 676/2549/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року Колегія суддів Хмельницького апеляційного суду в складі :
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого за ч.1 ст.115КК України ОСОБА_7 , на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітня донька, непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 17 травня 2021 року, зараховано у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з моменту затримання - 25 лютого 2020 року по 16 травня 2021 року включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 25 570 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 86 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (т.3, а.м.к.п.67, 74, 81).

Процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. (т.3, а.м.к.п. 103), віднести на рахунок держави.

Задоволено цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_11 в повному обсязі, цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_9 частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 12300 ( дванадцять тисяч триста) гривень на відшкодування витрат на поховання та 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог позовної заяви ОСОБА_9 відмовлено.

Після набрання вироком законної сили скасовано накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2020 року (т.2, а.м.к.п.128, 164) арешт на речі.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 25 лютого 2020 року близько 04 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , вступив із ним у словесну суперечку, в ході якої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого, бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства останнього, дістав правою рукою із внутрішньої лівої кишені своєї куртки ніж та умисно наніс ним один удар в область шиї ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді однієї рани шкірних покривів на передній поверхні шиї в нижній третині, яка розташована на висоті 156 см від підошвинної поверхні стоп, яка переходить в раньовий канал, який проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, проникає в порожнину грудної клітки з ушкодженням по ходу раньового каналу парієтальної плеври, наскрізного ушкодження задньої стінки лівої підключичної артерії в місці початку її з дуги грудного відділу аорти з переходом наскрізного ушкодження на стінку дуги грудного відділу аорти, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

В подальшому ОСОБА_12 помер на місці події в результаті гострої крововтрати, яка виникла внаслідок колото-різаної рани на передній поверхні шиї в нижній третині, розташована на висоті 156 см від підошвинної поверхні стоп, проникаючої в порожнину грудної клітки з ушкодженням по ходу раньового каналу парієтальної плеври, наскрізного ушкодження задньої стінки лівої підключичної артерії в місці початку її з дуги грудного відділу аорти з переходом наскрізного ушкодження на стінку дуги грудного відділу аорти з розвитком лівобічного гемопневмотараксу 2 150 мл. (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині).

Вищевказаними діями, що виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України, призначити йому покарання за ч.2 ст.121 КК України у межах санкції цієї статті, в решті вирок залишити без змін.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як результат - невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Стверджує, що в момент заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_12 , умислу на його вбиство у ОСОБА_7 не було, так як тілесне ушкодження нанесене лише один раз лезом ножа, що підтверджується слідчим експериментом та кутом нанесення удару.

Крім того висновок експерта №1 від 13 квітня 2020 року свідчить про те, що ОСОБА_7 міг помилятися стосовно спрямованості ножа, який на момент проведення експертизи не надавався, тому експерту не була відома форма ножа, його розміри (довжина леза), а картонний муляж, наданий для проведення експертизи, відповідав розмірам та формі ножа, вилученого при огляді місця події, що вплинуло на результат експертизи та висновки місцевого суду.

Апелянт вважає, що місцевий суд надав невірну оцінку даним протоколу №1226т/121/14-2019 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 19 березня 2020 року, оскільки ОСОБА_7 співкамернику розповів, що з потерпілим розійшовся в різні сторони після конфлікту і спочатку ОСОБА_7 вважав, що ніж випав, а вже пізніше виявилось, що ніж залишився у шиї потерпілого, що свідчить про відсутність умислу у ОСОБА_7 саме на умисне позбавлення потерпілого життя.

Звертає увагу, що висновок експерта №53 від 07 квітня 2020 року (т.2 а.п.30-33) не виключає здатність ОСОБА_12 до активних, цілеспрямованих дій, в тому числі рухатися протягом незначного періоду часу (до 5-10 хв.), що підтверджує пояснення ОСОБА_7 , під час розмови з співкамерником, про те, що ОСОБА_12 відбіг від нього, що також вбачається із слідчого експерименту.

На думку апелянта, ОСОБА_7 не мав умислу на вбивство, так як побачивши що потерпілий, після конфлікту, самостійно пересувається, міг би довести вбивство, за умови умислу, до кінця, але він цього не зробив, тому залишив місце події, оскільки вважав, що не спричинив значної шкоди потерпілому.

За таких обставин дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані не за ч.1 ст.115, а за ч.2 ст.121 КК України.

Апелянт також звертає увагу на те, що місцевим судом в оскаржуваному вироку зазначено, що ОСОБА_7 стверджував про непричетність до злочину, але як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні від 13 травня 2021 року, останній, мав на увазі своє необережне ставлення саме до наслідків своїх дій, а не до самих дій.

Крім того, місцевий суд, вирішуючи питання щодо призначення покарання, прийшов до висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, але такі висновки є хибними, так як ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину, добровільно надав свої біологічні зразки, що в подальшому допомогло слідству встановити обставини, які мають значення для справи. Також добровільно з`явився до органів поліції з метою зізнання у вчиненому, хоча така обставина не зазначена в протоколі затримання обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, так як у обвинуваченого був відсутній умисел саме на умисне вбивство потерпілого, колегія суддів відхиляє.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Місцевим судом ретельно досліджено докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Також суд врахував спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що докази у справі, які оцінені, в їх сукупності, відповідно до вимог ст.94 КПК України, є належними, допустимими та з усією достатністю доводять спрямованість прямого умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_12 .
Як убачається із показань обвинуваченого ОСОБА_7 в суді першої інстанції, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину він визнав частково та показав, що дійсно із ОСОБА_12 познайомився увечері, напередодні події. Із останнім та його товаришем ОСОБА_13 вживали спиртне. Вночі, він та ОСОБА_12 , пішли в с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району до знайомих дівчат потерпілого. Тоді ж, коли вони йшли по одній із вулиць, у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 штовхнув його та вони удвох упали на землю, внаслідок чого розбилася пляшка вина. Після цього, ОСОБА_12 знову почав сварку, в ході чого накинувся на нього та вдарив його кулаком, від чого він зігнувся та відчув укол ножем, який був у нього у внутрішній кишені куртки. Він вирішив витягнути ножа, і тоді ж ОСОБА_12 намагався його вдарити, а він, тримаючи ножа у правій руці, відштовхнув двома руками потерпілого. Після цього потерпілий втік з місця події, а він пішов в іншому напрямку. Він не відчув того, що поранив потерпілого, де подівся ніж не пам`ятає, проте підтвердив ту обставину, що на місці події було знайдено лезо від ножа, який належав йому. Зазначив, що випадково, шляхом поштовху, міг спричинити йому тілесні ушкодження, проте наміру заподіяти смерть він не мав.
Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу вбивати ОСОБА_12 , так як вони спростовуються, а винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вбивства стверджується дослідженими та перевіреними судом першої інстанції показаннями потерпілих та їх представника, письмовими доказами, встановленими обставинами справи.
Із показань потерпілого ОСОБА_9 убачається, що його син ОСОБА_14 поїхав до м. Кам`янця-Подільського, де він навчався у Подільському державному аграрно-технічному університеті. У встановлений день, його син, по телефону повідомив про те, що буде в м. Кам`янці-Подільському до вівторка, оскільки не вирішив питання про переведення. Наступного дня він зателефонував до сина, але зв`язок з ним був відсутній. Зателефонував до доньки, яка також проживає в м. Кам`янці Подільському, та дізнався про загибель сина.
Потерпіла ОСОБА_11 підтвердила показання ОСОБА_9 .
Крім того вина ОСОБА_7 підтверджується об`єктивними даними, а саме:
-рапорту старшого інспектора чергового Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 25 лютого 2020 року про те, що ОСОБА_15 25 лютого 2020 року о 07 год. 21 хв. повідомив на лінію «102» про виявлення в АДРЕСА_2 , тіла невідомого чоловіка;
-витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року о 09 год. 14 хв., з якого слідує, що дана подія зареєстрована за №00000074 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.115 КК України;
-протоколу огляду місця події від 25 лютого 2020 року, схеми та фототаблиць до нього, з яких убачається, що місцем злочину була ґрунтова дорога, навпроти будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_12 з детальним описом одягу вимащеного бурою речовиною, схожою на кров, тіленими ушкодженнями, змістом кишень, тощо. Також на місці події на земельній ділянці по іншу сторону дороги було виявлено лезо ножа із слідами крові, на вулиці Шевченка на узбіччі, перехрещення із вул. Травнева виявлено 16 уламків скла.
-протоколу огляду трупа від 25 лютого 2020 року з якого слідує, що в приміщенні моргу Кам`янець-Подільської ЦРЛ оглянуто труп ОСОБА_12 , в ході якого було вилучено одяг, квитанцію про придбання товарів 24 лютого 2020 року о 22 год. 35 хв. в магазині Принцип, фрагмент шкіри шиї та зразки крові.
-протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 лютого 2020 року, ОСОБА_7
-постанови слідчого від 25 лютого 2020 року про визнання речовими доказами речей, які було вилучено під час огляду місця події та трупа ОСОБА_12 , та на які ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2020 року було накладено арешт;
-постанови прокурора про відібрання зразків для експертного дослідження від 25 лютого 2020 року;
-протоколів відібрання біологічних зразків від 25 лютого 2020 року у підозрюваного ОСОБА_7 , які згідно із постановою слідчого від 23 березня 2020 року визнані речовими доказами;
-протоколу пред`явлення для впізнання по фотознімках від 25 лютого 2020 року про те, що свідок ОСОБА_16 впізнав на фотознімку ОСОБА_7 як особу, яка 24 лютого 2020 року близько 23 год., перебувала поруч із ОСОБА_12 , в м.Кам`янці-Подільському, біля магазину «ТАНО»;
-протоколу проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2020 року та відеозапису його проведення, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_7 в присутності захисника на місці події вказав на місце, де він розпочав сварку із потерпілим ОСОБА_12 , а також вказав, що в момент сварки ножем, який тримав у правій руці наніс удар потерпілому, при цьому одночасно наніс удар лівою рукою;
-протоколу обшуку від 26 лютого 2020 року та відеозапису його проведення у торгівельному кіоску №87ц, на міському ринку, в м. Кам`янці-Подільському, що по просп. Грушевського, та належить ФОП ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , під час якого ОСОБА_19 добровільно видав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», який визнано реовим доказом та накладено арешт;
-заяви ОСОБА_9 від 05 березня 2020 року, згідно якої потерпілий слідчому надав копію фіскального чеку та коробки на мобільний телефон сина, які постановою слідчого від 05 березня 2020 року визнані речовим доказом, при цьому зафіксовано аналогічний номер ІМЕІ телефону, який було вилучено у ОСОБА_19 ;
-протоколу тимчасового доступу до документів від 13 травня 2020 року та додатків до нього, на підставі ухвали слідчого судді від 23 квітня 2020 року відповідно до якого, слідчим було вилучено у операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «Лайфселл» диски із інформацією по з`єднанням мобільного телефону та сім-картки потерпілого ОСОБА_12 , та які приєднано до справи як речовий доказ постановою слідчого;
-протоколу огляду від 15 травня 2020 року, з якого вбачається, що за допомогою мобільного телефону ОСОБА_12 здійснювалися з`єднання в ніч події та мобільний телефон фіксувався в зоні дії базових станцій в місці розташування магазину «Принцип 23» та в подальшому в с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району;
-протоколу тимчасового доступу до документів від 20 березня 2020 року та додатків до нього, яким встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 02 березня 2020 року слідчим було вилучено в АТ КБ «ПриватБанк» диск із інформацією по картковому рахунку потерпілого ОСОБА_12 та відеозаписи фактів зняття коштів із банкоматів за період з 00 год. 24 лютого 2020 року по 09 год. 25 лютого 2020 року, та приєднано до справи як речовий доказ постановою слідчого;
-протоколу тимчасового доступу до документів від 11 березня 2020 року та додатків до нього, з якого слідує, що на підставі ухвали слідчого судді від 02 березня 2020 року слідчим було вилучено у магазині «Принцип-23» Кам`янець-Подільського філіалу ПМП «Принцип», що по просп. Грушевського, 42А, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, картку пам`яті із відеозаписом, з камер відеоспостереження, за період з 00 год. 00 вх. 24 лютого 2020 року по 12 год. 00 хв. 25 лютого 2020 року, та три копії квитанцій про проведення оплати, за допомогою банківської картки, через термінал магазину, та постановою слідчого приєднані до справи як речовий доказ;
-протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19 березня 2020 року та додатків до нього, яким встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 13 березня 2020 року, слідчим було вилучено у Кам`янець-Подільській міській раді диск із відеозаписом з камер відеоспостереження перехрестя просп. Грушевського та вул. Соборна, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, за період з 00 год. по 08 год. 00 хв. 25 лютого 2020 року, та приєднані до справи як речовий доказ постановою слідчого. При цьому, встановлено, що на відеозаписах зафіксовано інформацію про перебування візуально схожих на потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 осіб у період з 02 год. 00 хв. по 02 год. 07 хв., з 02 год. 20 хв. по 02 год. 33 хв. напроти центрального ринку, автобусної зупинки біля ринку, та магазину «Принцип-23».
- проведеної в ході досудового розслідування негласної слідчої (розшукової) дії, зокрема, проведеним аудіо-, відео контролем встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 в ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області 28 лютого 2020 року, у невимушеній обстановці та в умовах необізнаності про застосування негласної слідчої (розшукової) дії розповідав співкамернику про обставини нанесення ножем тілесних ушкоджень потерпілому, що підтверджує ту обставину, що саме ОСОБА_7 наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_12
-висновку судово-медичної експертизи №53 від 07 квітня 2020 року, з якого слідує, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 стала гостра корововтрата, яка виникла внаслідок колото-різаної рани на передній поверхні шиї в нижній третині, що розташована на висоті 156 см від підошвиної поверхні стоп, проникає в порожнину грудної клітки з ушкодженням по ходу раньового каналу парієтальної плеври, наскрізного ушкодження задньої стінки лівої підключичної артерії в місці початку її з дуги грудного відділу аорти з переходом наскрізного ушкодження на стінку дуги грудного відділу аорти з розвитком лівобічного гемопневмотараксу 2 150 мл (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), про що свідчать слабо вираженні трупні плями, малокров`я внутрішніх органів та слизових оболонок, плями Мінакова (крововиливи в ендокарді лівого шлуночка серця). Смерть наступила біля 8-12 години тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи (експертиза розпочата 25 лютого 2020 року о 11 год. 55хв). Зазначена рана утворилася незадовго перед настанням смерті, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння та має прямий причинно-наслідковий зв`язок з заступленням смерті потерпілого. Умовне направлення раньового каналу від рани шкірних покривів на передній поверхні нижній третині розташована на висоті 156 см від підошвинної поверхні стоп до наскрізного ушкодження задньої стінки лівої підключичної артерії в місці початку її з дуги грудного відділу аорти з переходом наскрізного ушкодження на стінку дуги грудного відділу аорти. Направлення раньового каналу справа наліво, зверху вниз та дещо спереду назад. Умовна довжина раньового каналу від рани на передній поверхні шиї в нижній третині до ушкодження, стінки дуги грудного відділу аорти 9,2см. Зазначене тілесне ушкодження утворилося внаслідок одноразової дії колюче-ріжучим предметом, можливо, клинком ножа. Судячи по довжині рани і глибині раньового каналу по формі кінців рани, клинок мав гостре лезо і обушок шириною 0,2см. Враховуючи наявність на одежі трупа ОСОБА_12 потьоків буровато-коричневого кольору вертикально розташованих подовгастої форми з витонченням донизу, експерт прийшов до висновку, що в момент ушкодження в область передньої поверхні шиї ОСОБА_12 , міг знаходитися в вертикальному положенні, або положенні близькому до нього. Будь-яких інших тілесних ушкоджень на трупі, окрім вищевказаних, які би свідчили про боротьбу та самооборону не виявлено. При проведенні судово-токсикологічної експертизи крові із трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий (винний) алкоголь в кількості 2,96‰, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню, проте здатність до активних дій ОСОБА_12 , в тому числі ходити, в такому стані алкогольного сп`яніння не виключається. Приймаючи характер тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_12 , здатність до активних, цілеспрямованих дій, в т.ч. рухатися на протязі незначного періоду (від декількох хвилин до 5-10 хвилин) не виключається. При своєчасному наданні медичної допомоги не виключається здатність до життя.
-судово-медичної експертизи №100 від 02 березня 2020 року з якого вбачається, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 3-х садин на тильній поверхні лівої кисті в області 4-ї плюснової кітки, які могли утоворитися від дії тупих твердих предметів з ребристою травмуючою поверхнею, можливо нігтів пальців рук. Садина в області тильної поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті могла утворитися як від дії тупого твердого предмета, так і при ударі об такий. Всі вище описані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися за різних обставин, не виключається при боротьбі та самооборонні, можливо за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 25 лютого 2020 року із за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
-висновку судової біологічної експертизи №9.3-0047:20 від 07 квітня 2020 року, з якого слідує, що кров ОСОБА_12 та ОСОБА_20 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.
-висновку судової біологічної експертизи №9.3-0048:20 від 08 квітня 2020 року, з якого слідує, що на марлевих тампонах із місця події виявлено кров людини, яка відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, може належати і потерпілому ОСОБА_12
-висновку судової медико-криміналістичної експертизи №42 від 06 травня 2020 року, з якого слідує, що на светрі потерпілого виявлене одиночне, не пов`язане із повсякденним вжитком даного предмета чоловічого верхнього плечового одягу наскрізне колото-різане пошкодження ниток трикотажної пряжі передньої половинки оздоблення горловини верхньої третини переду, а також на клапті шкіри трупа ОСОБА_12 одиночна глибока колото-різана рана. Вказані пошкодження трикотажної пряжі та одиночна глибока колото-різана рана шкіри за умови розташування оздоблення горловини наданого на експертизу трикотажного светра на шиї ОСОБА_12 могли бути заподіянні одночасно внаслідок одноразової дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що залишає в рані сліди 3-х валентного заліза та має тупий, ймовірно і «П»-подібний на поперечному перетині «обух», а також недеформований кінець чи вістря та гостре лезо із гладкою заточкою його ріжучої крайки.
-висновку додаткової судово-медичної експертизи №1 від 15 квітня 2020 року, з якого слідує, що з урахуванням характеру ушкоджень, їх локалізації, направлення раньового каналу в трупа ОСОБА_12 , утворення колото-різаної рани на передній поверхні шиї в нижній третині, розташованої на висоті 156 см від підошвиної поверхні стоп, проникаюча в порожнину грудної клітки з ушкодженням по ходу раньового каналу парієтальної плеври, наскрізного ушкодження задньої стінки лівої підключичної артерії в місці початку її з дуги грудного відділу аорти з переходом наскрізного ушкодження на стінку дуги грудного відділу аорти за обставин, зазначеним підозрюваним ОСОБА_7 , під час проведення слідчого експерименту 26 лютого 2020 року, виключається. Направлення ножового раньового каналу в трупа ОСОБА_12 справа наліво, зверху вниз та дещо спереду назад. Утворення у ОСОБА_12 рани в області шиї, яка проникає в ліву плевральну порожнину, можливо за умов, коли йому наносився удар ножем в область шиї зверху вниз, справ наліво та дещо спереду назад.
-висновку судової біологічної експертизи №263 від 12 травня 2020 року, з якого слідує, що на лезі ножа, вилученому в ході огляду місця події (об`єкти №3,4), виявлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, які збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 (об`єкт №1), та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_7 (об`єкт №2), походження вищевказаних слідів від останнього виключається. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на лезі ножа (об`єкт №5), є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові трупа ОСОБА_12 (об`єкт №1), та генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 (об`єкт №2). Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на вилученій куртці (об`єкти №6,7,8), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_7 (об`єкт №2), та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 (об`єкт №1).
-висновку експертів №248 від 06 травня 2020 року судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_7 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством на момент вчинення інкримінованого йому діяння не страждав, не страждає таким і на теперішній час, міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованого діяння в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, патологічного сп`яніння не знаходився, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, тобто судом ОСОБА_7 визнається осудним (т.3, а.м.к.п. 126-129).

Цим та іншим перевіреним та дослідженим у судовому засіданні доказам місцевий суд дав належну оцінку в їх сукупності і прийшов до обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.115 КК України, а саме, у вчиненні умисного вбивства, оскільки судом встановлено, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 , та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Умисний характер діянь ОСОБА_7 , в результаті яких настала смерть ОСОБА_12 , установлений судом на підставі аналізу зібраних у справі доказів та, зокрема, висновків судово-медичних експертиз про особливості тілесних ушкоджень та характер їх нанесення.
Так суд встановив, що на місці події, в с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району, поряд із потерпілим ОСОБА_12 , під час протиправного заподіяння смерті, був присутній ОСОБА_7 , що підтверджується встановленими фактами спільного вживання потерпілим та обвинуваченим алкогольних напоїв, перебування в магазині та на проспекті Грушевського, незадовго до події, фактом виявлення на лезі ножа крові ОСОБА_7 , фактом подальшого збуту телефону потерпілого обвинуваченим на ринку.
Питання про спрямованість умислу суд вирішив, ураховуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, характеру і локалізації поранення, причини припинення злочинних дій, поведенку винного і потерпілого, що передувала події.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заподіяння обвинуваченим потерпілому удару ножем в життєво важливу ділянку шиї, свідчить про наявність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 , незважаючи на те, що певний проміжок часу потерпілий був ще живий, оскільки, обвинувачений не вжив негайних заходів до виклику швидкої допомоги, не повідомив інших осіб.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки, спрямованість удару ОСОБА_7 в життєво важливий орган потерпілого, направленість зверху вниз, справо наліво та дещо спереду назад, сила нанесення удару, внаслідок чого було пошкоджено светр потерпілого та спричинено глибоку колото-різану рану шиї із довжиною раньового каналу від рани на передній поверхні шиї в нижній третині до ушкодження стінки дуги грудного відділу аорти 9,2см, внаслідок чого ніж зламався, свідчать про те, що обвинувачений не відштовхував потерпілого руками, в одній із якій (правій) був ніж, так як він це стверджував, а саме наніс цілеспрямований із значною силою удар, наслідком якого було спричинено смерть потерпілого. Наносячи удар, із значною силою, у шию потерпілого, обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачав суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді смерті ОСОБА_12 , та бажав їх настання, адже наніс удар саме у життєво важливий орган, після чого не надав потерпілому медичну допомогу та не викликав швидку допомогу, що підтверджує спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на спричинення смерті потерпілому. Тому доводи захисника про відсутність умислу саме на умисне вбивство потерпілого є необґрунтованими, спростовуються об`єктивними даними висновків судово-медичної експертизи №53 від 07 квітня 2020 року та додаткової судово-медичної експертизи №1 від 15 квітня 2020 року, відповідно до яких встановлено, що утворення колото-різаної рани на передній поверхні шиї в нижній третині, за обставин, зазначеним підозрюваним ОСОБА_7 , під час проведення слідчого експерименту 26 лютого 2020 року виключається, так як направлення ножового раньового каналу у трупа ОСОБА_12 справа наліво, зверху вниз та дещо спереду назад можливо за умов, коли йому наносився удар ножем в область шиї зверху вниз, справо наліво та дещо спереду назад.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації діянь ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Доводи сторони захисту про те, що місцевий суд надав невірну оцінку даним протоколу №1226т/121/14-2019 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 19 березня 2020 року, оскільки ОСОБА_7 співкамернику розповів, що з потерпілим розійшовся в різні сторони після конфлікту, і спочатку ОСОБА_7 вважав, що ніж випав, а вже пізніше виявилось, що ніж залишився у шиї потерпілого, що свідчить про відсутність умислу у ОСОБА_7 саме на умисне вбивство потерпілого, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції всі обставини кримінального провадження були ретельно дослідженні та перевіренні і не дають підстав для висновку, що ОСОБА_7 не мав наміру позбавити потерпілого життя.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд, вирішуючи питання про призначення покарання, прийшов до висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не врахував, що ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину, добровільно надав свої біологічні зразки, добровільно з`явився до органів поліції з метою зізнання у вчиненому, не заслуговують на увагу, так як місцевий суд вірно встановив відсутність підстав вважати, що обвинувачений щиро кається чи активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. На необхідність встановлення вказаних обставин при оцінці наявності цієї обставини, що пом`якшує покарання, звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року в справі №166/1065/18.
Разом з тим, місцевим судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, відразу ж після події не звернувся до поліції, а, навпаки, продав мобільний телефон потерпілого на ринку, до поліції пішов лише тоді, коли дізнався від матері, що його розшукує поліція, давав неправдиві показання під час досудового розслідування на слідчому експерименті та в суді, намагався уникнути кримінальної відповідальності, не вживав будь-яких заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди потерпілим, з чим погоджуються колегія суддів.
Інші порушення, які допущенні судом, на думку апелянта, ніяким чином не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 , а тому підстав вважати його необґрунтовано засудженим за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.
Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років, призначене у відповідності до положень ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.
Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, в межах санкції статті, інкримінованого кримінального правопорушення, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, характер дій обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про його особу, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та те, що злочин становить підвищену суспільну небезпеку.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є учасником бойових дій, на час вчинення злочину був одружений, має на утримані малолітню дитину, офіційно не працював та не займався іншою суспільно-корисною працею, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, був звільнений з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовця, не перебував на обліку у лікарів нарколога та психіатра, взята до уваги позиція потерпілих.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційної скарги, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3