Справа № 504/426/17
Провадження № 1-кп/504/62/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2022 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000520 від 11.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянство України, українець за національністю, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, має на утриманні одну не повнолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2016 приблизно 09:30 ОСОБА_4 керуючи вантажним автомобілем «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючи по автодорозі «Южний -порт Южний», біля повороту на товариство з обмеженою відповідальністю «ТІС», що в межах Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, на узбіччі вказаної автодороги побачив раніше не знайому йому ОСОБА_6 , яка зупиняла попутний транспорт. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_4 погодився підвезти ОСОБА_6 до м. Южне Одеської області.

В той же день, 10.12.2016 приблизно о 10:00, по путі слідування, перебуваючи в районі котеджного селища «Міз», що в межах Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_6 .

З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 зупинив автомобіль на узбіччі дороги та прохав ОСОБА_6 вийти з салону.

Перебуваючи на вулиці біля автомобілю, ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, здійснив напад на ОСОБА_6 , та застосовуючи до останньої насилля, що виразилось у нанесенні удару рукою в обличчя, яке було небезпечним для здоров`я потерпілої, заволодів її жіночою сумочкою, вартістю 500грн., в якій знаходився мобільний телефон «НОКІА 515», вартістю 1 000,00грн., ІМЕЙ НОМЕР_2 та ІМЕЙ НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20грн., з абонентським номером НОМЕР_4 , та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_5 , на рахунку якого були грошові кошти в сумі 50,00грн., мобільний телефон «IPhone 4S», вартістю 9450,00грн., в чохлі, ІМЕЙ: НОМЕР_6 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_7 , блиск для губ «Marykay», вартістю 168 грн., парфум «ACQUA di GIOIA», вартістю 1800,00грн., об`ємом 100 мл, та сережки із білого золота з білими камінцями «цирконій», вартістю 5000,00грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинним діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 18 028,00грн.

Згідно висновку експерта №234 від 20.01.2017 року по даним медичної документації у ОСОБА_6 були виявлені ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травним, струсу головного мозку та забою м`яких тканин обличчя. Вказані ушкодження могли виникнути 10.12.2016 року від дії тупого предмету, конструктивні особливості якого не відобразилися і згідно п.2.2.3 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання та судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд обвинувального акту за її відсутності,

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що 10.12.2016 приблизно 09:30 ОСОБА_4 керуючи вантажним автомобілем «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючи по автодорозі «Южний -порт Южний», біля повороту на товариство з обмеженою відповідальністю «ТІС», що в межах Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, на узбіччі вказаної автодороги побачив раніше не знайому йому ОСОБА_6 , яка зупиняла попутний транспорт. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_4 погодився підвезти ОСОБА_6 до м. Южне Одеської області.

В той же день, 10.12.2016 приблизно о 10:00, по путі слідування , перебуваючи в районі котеджного селища «Міз», що в межах Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_6 .

З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 зупинив автомобіль на узбіччі дороги та прохав ОСОБА_6 вийти з салону.

Перебуваючи на вулиці біля автомобілю, ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, здійснив напад на ОСОБА_6 , та застосовуючи до останньої насилля, що виразилось у нанесенні удару рукою в обличчя, яке було небезпечним для здоров`я потерпілої, заволодів її жіночою сумочкою, вартістю 500грн., в якій знаходився мобільний телефон «НОКІА 515», вартістю 1 000,00грн., ІМЕЙ НОМЕР_2 та ІМЕЙ НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20грн., з абонентським номером НОМЕР_4 , та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_5 , на рахунку якого були грошові кошти в сумі 50,00грн., мобільний телефон «IPhone 4S», вартістю 9450,00грн., в чохлі, ІМЕЙ: НОМЕР_6 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_7 , блиск для губ «Marykay», вартістю 168 грн., парфум «ACQUA di GIOIA», вартістю 1800,00грн., об`ємом 100 мл, та сережки із білого золота з білими камінцями «цирконій», вартістю 5000,00грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При обранні міри покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, те що воно відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, обвинувачений ОСОБА_4 - раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання та за місцем роботи.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст.66 КК України щире каяття, вину визнає повністю і не оспорює.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України не встановлено.

З огляду на дані обставини в їх сукупності, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також щире каяття у скоєному, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 , з урахуванням його матеріального стану, слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, у виді обмеження волі строком на три роки.

Крім того, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства під контролем органів держави, а тому в даному кримінальному провадженні слід застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК України та визначити ОСОБА_4 іспитовий строк на один рік та шість місяців з визначенням відповідних обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи вчинене ОСОБА_4 та особу обвинуваченого, наслідки та позицію потерпілої сторони, і, особливо, його матеріальний стан.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно постанови ВСУ по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені в заяві доводи позивачки ОСОБА_6 частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Щодо вимоги потерпілої про відшкодування завданої матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується висновком експерта від 20.01.2017 року №234, та відносно якої немає заперечень обвинуваченого, оскільки останній визнав суму завданої матеріальної шкоди потерпілій, то суд вважає що остання підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої саме в розмірі 8 320,15грн. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки такі вимоги підтверджені відповідними доказами наявними в матеріалах судового провадження (калькуляція витрат на ліки).

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначено, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачці моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Також, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що у зв`язку з виявленими ушкодженнями, відповідно до висновку експерта №234 від 20.01.2017 року, у потерпілій ОСОБА_6 були виявлені ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травним, струсу головного мозку та забою м`яких тканин обличчя і як наслідок, вона була вимушена проходити курс реабілітації та лікування на протязі грудня 2016 року січня 2017 року. З цього приводу, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 зазнала душевних переживань у зв`язку з проходженням реабілітації. Однак, зважаючи на заявлений їх розмір, суд вважає, що вони є значно завищеними, а тому, підлягають лише частковому відшкодуванню, в межах доведеного позивачем.

Тому, на думку суду, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_6 , повинен становити 8 000,00 грн. В іншій частині позовні вимоги потерпілої є недоведеними.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом, а також такого матеріального стану відповідача (працює водієм автотранспортних засобів в Товариств з обмеженою відповідальністю «ТВ СЕРРУС», має малолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із мамою ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_9 , які фактично знаходяться на утриманні ОСОБА_4 ), який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених ОСОБА_6 розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої - з іншого.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази, а саме: жіноча сумочка, мобільний телефон «НОКІА 515» та ІМЕЙ НОМЕР_2 та ІМЕЙ НОМЕР_3 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «IPhone 4S», в чохлі, ІМЕЙ: НОМЕР_6 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», з абонентським номером НОМЕР_7 , блиск для губ «Marykay», парфум «ACQUA di GIOIA», об`ємом 100 мл, металеве кільце з ключами та брелками, вважати повернутим власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2,4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 27.01.2022 року.

Речові докази, а саме: жіноча сумочка, мобільний телефон «НОКІА 515» та ІМЕЙ НОМЕР_2 та ІМЕЙ НОМЕР_3 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «IPhone 4S», в чохлі, ІМЕЙ: НОМЕР_6 , сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», з абонентським номером НОМЕР_7 , блиск для губ «Marykay», парфум «ACQUA di GIOIA», об`ємом 100 мл, металеве кільце з ключами та брелками, вважати повернутим власнику.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ) - 8 320,15грн грн. завданих матеріальних збитків та 8 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 16 320,15 (шістнадцять тисяч триста двадцять) грн. 15 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1