Справа № 464/2112/21
пр.№ 1-кп/464/308/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/2112/20, внесене 12 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Пуків Рогатинського району, Івано-Франківської області, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 01 травня 2018 року приблизно о 12:00 год, перебуваючи на автозаправці ОККО, що знаходиться за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 35В, маючи умисел на заволодіння чужим майном, використовуючи довірливі відносини, що були між ним та потерпілим ОСОБА_6 , під приводом позики грошових коштів для закупівлі інструменту з метою здійснення підприємницької діяльності, достовірно знаючи, що їх не поверне, зловживаючи довірою заволодів коштами потерпілого в сумі 30 000 грн, після чого, не маючи наміру повертати потерпілому грошові кошти, витратив їх на особисті потреби. Потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 30 000 гривень.
Окрім цього, 08 лютого 2019 року приблизно о 13:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , на території ринку Шувар, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повторно, використовуючи довірливі відносини, що були між ним та потерпілим ОСОБА_7 під приводом позики грошових коштів для закупівлі інструменту з метою здійснення підприємницької діяльності, достовірно знаючи, що їх не поверне, зловживаючи довірою, заволодів коштами потерпілого в сумі 25 000 грн, після чого, не маючи наміру повертати потерпілому грошові кошти, витратив їх на особисті потреби.Потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 25 000 гривень.
Окрім цього, 01 квітня 2019 року приблизно о 14:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , на території ринку Шувар, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, використовуючи довірливі відносини, що були між ним та потерпілим ОСОБА_9 , під приводом позики грошових коштів для закупівлі інструменту для здійснення підприємницької діяльності, достовірно знаючи, що їх не поверне, зловживаючи довірою заволодів коштами потерпілого в сумі 25 000 грн, після чого, не маючи наміру повертати потерпілому грошові кошти, витратив їх на особисті потреби.Потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 25 000 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник вину у вчиненні ним вказаного правопорушення за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення такого. Від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченої та з`ясуванням даних про її особу. При цьому судом обвинуваченій було роз`яснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, вчинене повторно. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.
При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушень проти власності, які згідно зі ст.12 КК України, є проступком та нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, має неофіційний дохід, наявність на утриманні неповнолітнього сина, міцність соціальних зв`язків, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання скарг не поступало, судимості немає.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Сихівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_10 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь:

за ч.1 ст.190 КК України обмеження волі на строк 1 рік;

за ч.2 ст.190 КК України - позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченому слід визначити покарання позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, усвідомив свою провину, щиро кається, відсутність претензій до обвинуваченого, беручи до уваги досудову доповідь, суд дійшов переконання про можливість звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.190 КК України обмеження волі на строк 1 рік;

за ч.2 ст.190 КК України - позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно з ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченому слід визначити покарання позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/ роботи.

Речові докази - розписки, а саме:
-аркуш паперу формату А4, на якому нанесено масляною ручкою чорного кольору рукописний текст, визнані постановою слідчого ВП № 2 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 15 березня 2021 року речовим доказом зберігати при матеріалах кримінального провадження;
-аркуш паперу формату А4, на якому нанесено масляною ручкою фіолетового кольору рукописний текст, визнані постановою слідчого ВП № 2 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 15 березня 2021 року речовим доказом зберігати при матеріалах кримінального провадження;
-аркуш паперу формату А4, на якому нанесено масляною ручкою рукописний текст, визнані постановою дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 від 16 березня 2021 року речовим доказом зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1