Справа №694/1996/21
провадження № 1-кс/694/951/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову процесуального прокурора про відмову у задоволенні клопотання,
ВСТАНОВИВ:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 04.11.2021 р. надійшла зазначена скарга, в якій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати постанову, винесену 25.10.2021 процесуальним прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотанняпро вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000439 від 21.05.2019 та зобов`язати повторно розглянути клопотання.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні сектору дізнання Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 21.05.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого статтею 351 Кримінального кодексу України, по якому на даний час здійснюється досудове розслідування. У рамках вказаного кримінального провадження скаржники мають процесуальний статус потерпілих. 18 жовтня 2021 року потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до прокурора групи прокурорів Звенигородської окружної прокуратури з клопотанням про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000439 від 21.05.2019.

01.11.2021 на адресу потерпілого ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надійшов супровідний лист від 25.10.2021 вих.№50-706, яким направлено постанову про відмову у задоволенні клопотання від 25.10.2021. Вважають оскаржувану постанову прокурора незаконною і такою, що підлягає скасуванню за наведених у скарзі обставин.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.11.2021 справа передана слідчому судді ОСОБА_1
08.11.2021 року за скаргою було відкрито провадження і призначено судовий розгляд на 11.11.2021 року.
В судове засідання скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися. Подали до суду клопотання про розгляд скарги без їхучасті.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності

суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.
Частиною першою статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Судовим розглядом встановлено, що у провадженні сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 за ознаками злочину, передбаченого статтею 351 Кримінального кодексу України, по якому на даний час здійснюється досудове розслідування.
У рамках вказаного кримінального провадження скаржники мають процесуальний статус потерпілих.
18 жовтня 2021 року потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до прокурора групи прокурорів Звенигородської окружної прокуратури з клопотанням про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000439 від 21.05.2019.
01.11.2021 на адресу потерпілого ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надійшов супровідний лист від 25.10.2021 вих.№50-706, яким направлено постанову про відмову у задоволенні клопотання від 25.10.2021.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу, під час досудового розслідування.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Оскаржувана постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання мотивована тим, що підозра жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлялась, заходи забезпечення кримінального провадження не вживались, затримання особи не здійснювалось, відтак відсутні обов`язкові підстави для повідомлення про підозру.
Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначені формальні вимоги, яким має відповідати постанова слідчого, дізнавача, прокурора. Це рішення складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процессуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Разом з тим, дослідивши постанову про відмову у задоволенні клопотання потерпілих від 25.10.2021 року, слідчий суддя встановила, що зміст вказаної постанови всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України не містить достатнього обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання. Посилання на те, що відстні підстави для обов`язкового повідомлення про підозру не є такою підставою.
За таких обставин, слідча суддя не може дійти висновку про належну обґрунтованість та

вмотивованість постанови про відмову у задоволенні клопотання від 25.10.2021, а тому вона підлягає скасуванню, з зобов`язанням прокурора повторно розглянути клопотання та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Вимога щодо витребування матеріалів кримінального провадження не є вимогою зобов`язання дізнавача долучити до матеріалів досудового розслідування документи, зазначені у клопотанні від 05.10.2021 задоволенню не підлягає, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 5 ст. 40 КПК України.
Відтак, за обставин скасування постанови від 07.10.2021, клопотання потерпілих від 05.10.2021, має бути розглянуто у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.
До того ж вимога щодо необхідності витребування матеріалів кримінальної справи суперечить принципу процесуальної самостійності слідчого та є передчасною, оскільки досудове розслідування кримінального провадження триває.
Відповідно до положень ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст. 28, 303-309, 369, 372 КПК України, слідча суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову органу досудового розслідування про відмову в задоволенні клопотаннязадовольнити частково.
Постанову прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про відмову у задоволенні клопотання від 25.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000439 - скасувати.
Зобов`язати прокурора Звенигородської окружної прокуратури повторно розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000439 від 21.05.2019 та про результати його розгляду повідомити кожного із потерпілих.
В іншій частині скарги відмовити.
Копію ухвали направити скаржникам для відому, а прокурору Звенигородської окружної прокуратури - для виконання.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1