Справа № 547/525/20
Провадження №1-кп/548/80/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб, непрацюючого, такого, що має інвалідність II групи, раніше не судимого,
по кримінальниму провадженню № 0000058 щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 02.03.2020 близько 04:00 год, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства за місцем проживання його співмешканки ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 , наніс молотком потерпілому ОСОБА_9 не менше шести ударів металевою частиною молотка в область голови потерпілого, в результаті чого останньому були спричинені наступні тілесні ушкодження: 1 група відкрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку тяжкого ступеню з переломами кісток черепу з переходом на основу черепу та геморагічним забоєм справа, забійних ран правої тім`яно- скронево-потиличної ділянки, які могли утворитись не менш ніж від 6-ти кратної дії тупих обмежених предметів, яким міг бути і молоток, або інший предмет із подібними характеристиками, кваліфікуються, лише у своїй сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя; 2 група гематома та садна шкіри лівої тім`яної ділянки голови, які могли утворитись не менш ніж від однократної дії тупих предметів, або при дії тупих предметів, або при дії об такі, які кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; 3 група перелом кісток носу, який міг утворитись не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються, як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , однак суспільно небезпечне діяння не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 у стані неосудності, тому просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації його до психіатричного закладу з суворим наглядом.

В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України не визнав, а вказав, що потерпілого спеціально не бив, а два рази не навмисно впав з молотком в руках на нього. При цьому пояснив, що перед тим, як трапилась ця подія, ввечері він зустрівся з Власенком, який запропонував йому випити, та він відмовився. Пізніше, о 12 годині ночі, потерпілий прийшов до нього, стукав, і знову пропонував випити, однак ОСОБА_5 відмовився та не відчинив двері. Після того, як ОСОБА_9 пішов, ОСОБА_5 вийшов покурити і почув, що потерпілий стукає до сусідів, де тимчасово проживала співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_8 і останній пішов подивитися, чи відкриє вона двері ОСОБА_9 . Потерпілий стукав в двері, поки не впав від того, що був дуже п`яний. ОСОБА_5 підійшов до нього і почав говорити, а ОСОБА_9 намагався підвестись та потягнув його за рукав, після чого ОСОБА_5 впав на нього два рази підряд, тримаючи молоток у лівій руці. Потерпілий лишився лежати, а ОСОБА_5 запитав у ОСОБА_8 , чи та не п`є, на що вона відповіла «ні». На стан ОСОБА_9 він не звертав уваги, тому що його хвилювало, чи ОСОБА_8 не вживає спиртне, і після цього ОСОБА_5 пішов додому. Повідомив суду, що, окрім нього та потерпілого, в дворі більше нікого не було, але вказав, що в той двір постійно хтось ходить. Після цього, ОСОБА_5 приходив на місце події ще два рази на короткий час до ОСОБА_8 , і кожного разу потерпілий був одягнутий по-різному. Спочатку на потерпілому була кенгурушка зелена, потім синя куртка, коли прийшов вдруге, біля потерпілого лежав телефон та грала музика. Коли ОСОБА_5 прийшов о восьмій годині, то біля потерпілого лежала пляшка. Пояснив, що останнього разу, коли ОСОБА_9 прийшов до нього, то був побитий, шкіра над оком висіла. ОСОБА_5 запитав: «Ти з кимось побився?», але ОСОБА_9 не признався. Також повідомив суду, що жодного навмисного удару ОСОБА_5 потерпілому не наносив. Молоток взяв з собою з дому, щоб оборонятись від собак. Спеціально потерпілого ОСОБА_9 не бив.

Захисник особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру,ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , пояснив, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та інтересам самого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим просив клопотання задовольнити. Також зазначив про неправильну кваліфікацію суспільно небезпечного діяння як замах на умисне вбивство та необхідність перекваліфікації на суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Законний представник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду та підтверджуються наступною сукупністю належних та допустимих доказів:

- показаннями спеціаліста ОСОБА_11 , який проводив судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та зазначив, що потерпілий, з урахуванням завданих йому ушкоджень, в момент отримання ушкоджень та неодноразово після цього міг втрачати свідомість, в нього могли бути порушені функції мови та руху. Однак проміжок часу, який потерпілий міг перебувати без свідомості, спеціаліст позбавлений можливості визначити, це могло тривати короткочасно на кілька хвилин чи на більш тривалий час. Також зазначив, що потерпілий міг приходити до тями, говорити, діяти, перевертатися, скочуватися;

- показаннями експерта ОСОБА_12 , який в ході розслідування кримінального провадження надавав висновок судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_5 , та вказав, що останньому було встановлено діагноз шизофренія параноїдної форми з безперервним перебігом та наростаючим психопатоподібним дефектом. ОСОБА_5 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України та підлягає поміщенню до психіатричного закладу з суворим наглядом. ОСОБА_5 в момент вчинення діяння не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначив, що його діагноз шизофренія характеризується поєднанням порушень як інтелектуальної, так і емоційно-вольової сфери. Стосовно порушень мислення ОСОБА_5 експерт роз`яснив, що вони стосуються структурно-логічних порушень, тобто означають відсутність внутрішньої логіки, асоціацій, викривлення цих процесів. Порушення волі стосується імпульсивності, непродуманості, коли дії особи не відповідають зовнішнім обставинам, а підпорядковані внутрішнім хворобливим чинникам. Неможливо говорити про умисел ОСОБА_5 в будь-якій формі за наявності такого психічного розладу як шизофренія. ОСОБА_5 має активний тип суспільної небезпеки, що потребує його поміщення до психіатричного закладу. Те, що ОСОБА_5 будує логічну лінію захисту, не суперечить встановленому діагнозу;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000058 від 02.03.2020, згідно якого 02.03.2020 близько 08:00 год на території господарства за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями на голові, попередня кваліфікація ч. 1 ст. 121 КК України (т. 1 а.с. 161);
- протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_3 , від 02.03.2020 та відеофайлом до нього, у ході якого виявлено тазік зі слідами РБК, кросівок, шапку зі слідами РБК, змив РБК з поверхні землі з контрольним зливом, куртку з РБК, штани з РБК, куртку жовту з РБК, зріз обшивки крісла з РБК,зіскоб з підвіконня зі слідами РБК, контрольний зіскоб з підвіконня, куртку бежеву зі слідами РБК, два відрізки липкої стрічки зі слідами рук (т. 1 а.с. 162 169);

- актом про застосування службового собаки від 02.03.2020, у результаті роботи якого виявлена пляшка з плямами, схожими на кров (т. 1 а.с. 170);

- протоколом обшуку від 02.03.2020 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 ,у ході проведення якого вилучено полімерну пляшку, молоток, рушник, мобільний телефон (т. 1 а.с. 174 178);

- протоколом про проведення слідчого експерименту від 03.03.2020, фототаблицею та відеозаписами до нього, за участю ОСОБА_5 , в ході якого останній надав пояснення щодо обставин отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 02.03.2020, показав, де він узяв молоток, де спостерігав за потерпілим, указав місце події, положення, в якому перебував ОСОБА_9 та хапав ОСОБА_5 за куртку, камінь, на який упав ОСОБА_9 та в якій позі лежав останній після отримання тілесних ушкоджень, а також зазначив місце, де лежав телефон потерпілого (т. 1 а.с. 235 246);

- протоколом огляду відеозаписів від 27.03.2020 року де зафіксовано хід проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 247 253);

- висновками експертів №№ 418, 419, 424, 426, 427, 428, 431, 432 від 14.04.2020, №№ 114, 433 від 08.04.2020, якими встановлено, що кров ОСОБА_9 належить до ІІІ групи В, кров ОСОБА_5 належить до ІV групи, кров, знайдена на рушнику, полімерній пляшці, молотку, вилучених під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , може походити від ОСОБА_9 , кров, знайдена на жилетці, шапці, куртці світло-коричневого кольору, куртці жовтого кольору, пластиковому тазику, зіскобі з підвіконня, двох змивах РБК з поверхні землі, вилучених в ході обшуку подвір`я за місцем події, може походити від ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 6 7, 10 11, 30 31, 38 39, 42 44, 47 48, 51 52, 55 56, 59 60, 76 80);

- актом судово-психіатричного експерта № 167 від 15.04.2020, яким встановлено, що на час проведення експертизи та момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом та наростаючим психопатоподібним дефектом, що позбавляло його здатності розуміти свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом (т. 2 а.с. 96 103);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 03.03.2020 у, в ході якого виявлено уламок каменю розміром близько 40*40 см (т. 2 а.с. 140 142);

- висновком експерта № 169 від 04.05.2020, згідно якого не виявлено крові на камені, вилученому з місця події за адресою АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 136 137);

- висновком експерта № 449 від 05.05.2020, згідно якого встановлено, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження можливо розділити на декілька груп:
1 група відкрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку тяжкого ступеню з переломами кісток черепу з переходом на основу черепу та геморагічним забоєм справа, забійних ран правої тім`яно-скронево-потиличної ділянки, які могли утворитись не менш ніж від 6-ти кратної дії тупих обмежених предметів, яким міг бути і молоток, або інший предмет із подібними характеристиками, кваліфікуються, лише у своїй сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя;
2 група гематома та садна шкіри лівої тім`яної ділянки голови, які могли утворитись не менш ніж від однократної дії тупих предметів, або при дії тупих предметів, або при дії об такі, які кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
3 група перелом кісток носу, який міг утворитись не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються, як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вказані ушкодження були спричинені в короткий проміжок часу та могли утворитись в строк та при обставинах вчинення кримінального правопорушення, при цьому такі тілесні ушкодження не характерні для їх утворення при падінні на площину (т. 2 а.с. 122 126);
- додатковим висновком експерта № 462 від 05.05.2020, згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту, входять в протиріччя щодо кількості нанесення тілесних ушкоджень та частково їх механізму утворення, а саме утворення тілесних ушкоджень при падінні (т. 2 а.с. 130 131);

- речовими доказами по справі.

Разом з тим, обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 в стані неосудності свідчать про відсутність підстав для кваліфікації скоєного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, з огляду на наступне.

Так, згідно вимог ст. 18, ст. 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до висновку психіатричної експертизи №167 від 15.04.2020 та показань експерта ОСОБА_12 в судовому засіданні, на момент вчинення інкримінованого діяння на даний час ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом та наростаючим психопатоподібним дефектом, що позбавляло його здатності розуміти свої дії та керувати ними. Тобто, у ОСОБА_5 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у виді шизофренії параноїдної форми), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними). При цьому експерт пояснив, що шизофренія характеризується поєднанням порушень як інтелектуальної, так і емоційно-вольової сфери, що означає відсутність в ОСОБА_5 внутрішньої логіки, а також імпульсивність та непродуманість його дій, які не відповідали зовнішнім обставинам, а підпорядковані внутрішнім хворобливим чинникам. За наявності такого психічного розладу як шизофренія, неможливо говорити про умисел ОСОБА_5 в будь-якій формі.

Натомість, суспільно небезпечне діяння, що інкримінується ОСОБА_5 , тобто убивство це винне (умисне або необережне), протиправне заподіяння смерті іншій людині. Суб`єктивна сторона умисного вбивства (ст. 115 КК України) характеризується виною у формі умислу (прямого чи непрямого).

Згідно з приписами ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально осуджуваним, шкідливим для суспільства.

Однак, з урахуванням того, що стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, із ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння в такому випадку слід надавати виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Таким чином, надаючи правову оцінку скоєному ОСОБА_5 діянню, суд позбавлений можливості проаналізувати та взяти до уваги суб`єктивну сторону, як елемент кримінального правопорушення, в тому числі питання наявності та форми вини ОСОБА_5 , натомість суд може виходити лише з обставин, що складають об`єктивну сторону суспільно-небезпечного діяння.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

Так, з висновку експерта № 449 від 05.05.2020 вбачається, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження можна розділити на три групи, до першої з яких відносяться ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя: відкрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку тяжкого ступеню з переломами кісток черепу з переходом на основу черепу та геморагічним забоєм справа, забійних ран правої тім`яно-скронево-потиличної ділянки.
Той факт, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_9 були нанесені ОСОБА_5 внаслідок не менше шести ударів молотком, підтверджуються, як результатами зазначеної експертизи, так і висновками експертів за результатами імунологічних експертиз, з яких вбачається, що кров, знайдена на рушнику, полімерній пляшці та молотку під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а також кров на одязі та на місці пригоди може походити від ОСОБА_9 .

Версія ОСОБА_5 про те, що він випадково упав на потерпілого з молотком та ОСОБА_9 міг отримати ушкодження голови, падаючи на камінь на подвір`ї, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, так як висновком експерта № 449 від 05.05.2020 та додатковим висновком експерта № 462 від 05.05.2020 було встановлено суперечність в показах ОСОБА_5 та заперечувався механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілого шляхом падіння на площину. Крім того, з протоколу огляду місця події від 03.03.2020 та висновку експерта № 169 від 04.05.2020 вбачається, що на камені, вилученому з місця події, про падіння потерпілого на який заявляв ОСОБА_5 , не виявлено крові, що спростовує версію ОСОБА_5 , оскільки видається неможливим відсутність крові на місці отримання ушкоджень (камені) в той час, як ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що супроводжувались кровотечами, і його кров була виявлена на одязі потерпілого та на місці, де він лежав.

Незважаючи на те, що з показів самого ОСОБА_5 не вбачається умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , оскільки після нанесення ударів потерпілому, свої дії ОСОБА_5 не продовжував, хоча мав для того реальну можливість, оскільки ще два рази після цього приходив до двору, де лежав потерпілий, крім того ОСОБА_5 говорив своїй співмешканці ОСОБА_8 , що потерпілому потрібно викликати швидку, однак при визначенні суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 , суд позбавлений можливості взяти до уваги ці показання та проаналізувати суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_5 , оскільки з показань експерта ОСОБА_12 вбачається, що діагноз ОСОБА_5 включає в себе порушення мислення та волі особи, а його дії підпорядковуються внутрішнім хворобливим чинникам, та незважаючи на те, що ОСОБА_5 будує логічну лінію захисту, що не суперечить встановленому діагнозу, його показання не підлягають об`єктивному аналізу.

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, суд вбачає наявність об`єктивної сторони суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, так як 02.03.2020 ОСОБА_5 близько 04:00 год, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства за адресою АДРЕСА_3 , наніс молотком потерпілому ОСОБА_9 не менше шести ударів металевою частиною молотка в область голови потерпілого, в результаті чого останньому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді, зокрема, відкритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку тяжкого ступеню з переломами кісток черепу з переходом на основу черепу та геморагічним забоєм справа, забійних ран правої тім`яно-скронево-потиличної ділянки.
За таких обставин, дії ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 167 від 15.04.2020, на час інкримінованих йому дій ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом та наростаючим психопатоподібним дефектом, що позбавляло його здатності розуміти свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Призначаючи такий вид госпіталізації суд враховує, що хоч ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, однак суд приймає висновки судово-психіатричного експерта щодо ОСОБА_5 , який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_5 до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, до вступу ухвали в законну силу підлягає залишенню без змін.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503,508,512, 513, 516 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Визнати доведеним, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого відділу СВ СУ ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 , затвердженого прокурором Прокуратури Полтавської області ОСОБА_14 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, а саме до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Полтавської обласної ради (м. Полтава, вул. Медична, буд. 1).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Полтавської обласної ради (м. Полтава, вул. Медична, буд. 1) до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні у вигляді:

- полімерної пляшки об`ємом 1 літр, молотока з дерев`яною ручкою, рушника біло-блакитного кольору з плямами речовини бурого кольору, тазику з полімерного матеріалу з нашаруванням речовини бурого кольору, кросівка чорного кольору на ліву ногу з надписом «Sport», шапки чорного кольору, змивів із згустків крові, виявлених на землі, запакованих до двох паперових конвертів, а також контрольного змиву, запакованого до окремого конверту, жилетки чорного кольору, брюк бежевого кольору, куртки жовтого кольору зі смугами чорного кольору з плямами бурого кольору, зрізу тканин обшивки крісла зеленого кольору, зіскобу лакофарбового покриття із підвіконня, контрольного зіскобу з підвіконня, запакованого до окремого паперового конверту, жіночої куртки бежевого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору схожої на кров, двох відрізків липкої стрічки зі слідами рук, перенесених на аркуш паперу білого кольору, зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_5 , що запаковані до 2 паперових конвертів, що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 04.03.2020 року;

- мобільного телефону марки Fly сірого кольору IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , запакований до паперового пакету, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_9 , як його власність, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 04.03.2020 року;

- куртки чорного кольору, зимових штанів чорного кольору та пари зимових чоловічих ботинків чорного кольору, що запаковані до 3 картонних коробок, що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_5 , як його власність, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 04.03.2020 року;

- камінь, опечатаний в полімерний мішок білого кольору, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, знищити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Хорольський відділ Лубенської окружної прокуратури Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Дата складання повного тексту ухвали суду: 01.11.2021

Головуючий