Справа № 740/5001/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/374/21
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

представників власника майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволене клопотання старшого слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_11 та накладений арешт на майно, вилучене під час обшуку 08 вересня 2021 року в приміщенні по вулиці Гребінки, 39/2 в м. Ніжин Чернігівської області, в рамках кримінального провадження, внесеного 27 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення арешту на речові докази.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що слідчим суддею були допущені грубі порушення чинних норм кримінального процесуального права, норми матеріального права, з урахуванням того, що органи слідства взагалі не мали права вилучати майно, оскільки в ухвалі про проведення обшуку відсутній дозвіл на проведення виїмки.

Аргументує тим, що на порушення вимог ст. 370 КПК України, ухвала слідчого судді містить лише порядок слідчих дій в хронологічному порядку без жодних фактичних підстав, без аргументації таких підстав, відповідно до яких були б підстави стверджувати, що саме це майно має хоч якесь відношення до матеріалів кримінального провадження, що якась ймовірність того, що неправомірні дії, вчинені у даному кримінальному провадженні, були вчинені за адресою АДРЕСА_1 .

Звертає увагу, що Товариство успішно працює на ринку з 2013 року, основним напрямком діяльності якої є купівля портфелів заборгованостей та управління простроченою заборгованістю на етапі досудового та судового стягнення, крім того, надає послуги контакт центру, в тому числі і державним установам, банкам, зокрема АТ КБ «Приват Банк».

Просить врахувати судову практику рішень слідчих суддів та судів апеляційних інстанцій при вирішення питання про накладення арешту на майно, в яких наголошується на необхідність врахування можливого розміру шкоди, завданої злочином, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У даному провадженні слідчим суддею вказані обставини не досліджувалися, поза увагою судді залишилося, що рішенням слідчого судді був наданий дозвіл на проведення обшуку, а не на вилучення майна. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України вилучення інформаційних систем здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Отже, вилучення вказаного у клопотанні слідчого майна, відбувалось з грубим порушенням вимог КПК України та воно підлягає негайному поверненню власнику.

Наголошує на тому, що вилучення техніки перешкоджатиме здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, робочий процес якої полягає у повідомленні Боржників про наявність заборгованості у відповідності до вимог чинного Законодавства України. Такі повідомлення здійснюються за допомогою комп`ютерів, окрім того, для систематизації та звітності, кожний з операторів Контакт-центру користується спеціально встановленою системою, яка є закритою та закріпленою за кожним приладом окремо, оскільки персональні дані божників та клієнтів є інформацією з обмеженим доступом та підлягають збереженню та нерозповсюдженню з боку Товариства, а за деякими договорами просто буде позбавлене можливості надавати послуги, що призведе до матеріальних збитків Товариства та принесе шкоду його репутації.

Заслухавши доповідача, представників власника майна, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування судового рішення, вказуючи на його необґрунтованість, прокурора та слідчого, які не погодились з доводами апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, оскільки арешт на майно накладений в інтересах слідства з метою з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали судового провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 27 серпня 2021 року до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області надійшла письмова заява від ОСОБА_12 про те, що невідомі особи 22 серпня 2021 року під приводом продажу коліс до автомобіля шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами в розмірі 2500 грн.

В цей же день за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час проведення оперативних дій було отримано інформацію про те, що невстановлені особи орендують приміщення,які облаштували необхідною технікою для здійснення шахрайських дій, під виглядом кол-центру по АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді 08 вересня 2021року у період часу з 13.07 год. до 15.24 год. у приміщеннях по АДРЕСА_1 , які на підставі угоди орендує ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», був проведений обшук з метою виявлення та відшукання речей, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

В ході обшуку були виявлені та вилучені системний блок моделі HP, серійний номер CZC2191T89; системний блок моделі HP, серійний номер CZC5261I44T; системний блок моделі HP, серійний номер CZC2191TBO; системний блок моделі HP, серійний номер CZC2191T24; системний блок моделі OD CP серійний номер 1670; системний блок моделі HP, серійний номер CZC052627W; ноутбук моделі Lenovo, серійний номер MO1F96BGC928116; мобільні телефони марки LG, Nokia; ноутбук моделі Acer, серійний номер 4; ноутбук моделі Fujitsu, серійний номер GiFfB00Ht752uoy 000004939; мобільний телефон моделі Nokia ta-1205; системний блок моделі Fujitsu, серійний номер НОМЕР_1 ; системний блок моделі HP, серійний номер CZC1526LSC; системний блок моделі HP, серійний номер CZCLO9C1BB; системний блок моделі OD CP, серійний номер 5283; системний блок моделі HP, серійний номер CZC5262911; системний блок моделі Fujitsu, серійний номер XC14180651; системний блок моделі (невідома), серійний номер C2C1040CNX; системний блок моделі HP, серійний номер czc1345; системний блок моделі Fujitsu, серійний номер XCCM207087; системний блок моделі Fujitsu, серійний номер XCCM207069; паперові блокноти з робочими записами.

Вилучені предмети та речі 09 вересня 2021 року були визнані речовими доказами постановою слідчого від 09.09.2021 року та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту матеріалів долучених до клопотання вбачається, що вилучені під час обшуку приміщень по АДРЕСА_1 , які орендувало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» речі могли бути використані для забезпечення умов для вчинення кримінальних правопорушень, могли зберегти на собі сліди злочину та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може бути накладений на знаряддя злочину та речові докази, доходи, одержані в результаті вчинення кримінального правопорушення, якщо в цьому є необхідність або ж їх неможливо вилучити та зберігати.

При цьому, законодавцем чітко визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна слідчим чітко визначено мету зазначену в законі для арешту майна, з належним обґрунтуванням доведено необхідність арешту саме з цією метою, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України.

При постановленні ухвали слідчим суддею належним чином було враховано весь перелік критеріїв, визначених частиною 2 статті 173 КПК України, та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення клопотання про накладення арешту на вилучене майно, з урахуванням того, що обмеження права власності на майно, а саме його арешт, відповідатиме вимогам розумності та буде співрозмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що накладення арешту на вилучені предмети суперечить приписам ст.ст. 170 та 171 КПК України є безпідставними.

Так, санкція статті 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Більш того, в ході оперативно-розшукових заходів було встановлено, що вилучені під час обшуку предмети та речі могли використовуватись з метою вчинення шахрайських дій, отже, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим застосування арешту є виправданим та відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства.

Той факт, що жодній особі не оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про безпідставність ухваленого слідчим суддею рішення про необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Твердження апелянта про те, що на відшукання вилучених під час обушку речей не було надано дозволу в ухвалі слідчого судді про обшук, є безпідставними та суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

Як установлено в ч. 2 ст. 234 КПК, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Ухвала про надання дозволу на обшук житла чи іншого володіння особи серед іншого має містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

У подальшому, безпосередньо під час обшуку, слідчий або прокурор мають право оглядати та вилучати речі, предмети та документи, які мають значення для кримінального провадження, незалежно від того, чи зазначені вони в ухвалі слідчого судді.

Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України.

Отже, право слідчого, прокурора на вилучення речей та майна під час обшуку прямо передбачено кримінально-процесуальним законодавством та ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук не повинна містити окремого дозволу для його вилучення, як помилково вважає сторона захисту.

Вимога апелянта про повернення комп`ютерної техніки власнику з тих підстав, що ухвала слідчого судді не містила вказівки на її відшукання, є безпідставною.

З протоколу обшуку убачається, що він був проведений за відсутності спеціаліста, інформація, яка міститься на вилучених технічних пристроях не копіювалась, що стало безумовною підставою для її вилучення з метою подальшої обробки інформації спеціалістом, що відповідає положенням частини 2 статті 168 КПК України.

Отже, на даному етапі досудового розслідування питання про повернення комп`ютерної техніки є передчасним.

Крмі того, відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції слідча вказувала, що відділення ТОВ веде свою господарську діяльність закрито, приймає працівників на роботу без оформлення трудового договору, працівники відділення заробляють кошти в протиправний спосіб.

Досудове слідство триває, слідчими з`ясовуються обставини вчинення кримінального правопорушення, мотиви його вчинення, встановлюється коло осіб причетних до організації роботи в орендованому приміщенні, напрямки діяльності, яка проводилась у цих приміщеннях та її законність, можлива причетність до вчинення даного злочину, виявлення інших кримінальних правопорушень, тощо.

Посилання сторони захисту на судову практику цього апеляційного суду в та судів апеляційних інстанцій щодо вирішення питань про накладення арешту на майно, не може бути прийнято до уваги у даному провадженні. В кожному окремому випадку слідчий суддя та суд мають враховувати конкретні обставини, встановлені під час досудового розслідування, надані сторонами докази, та дії, які необхідно ще виконати під час досудового слідства та можливість причетності тих чи інших осіб до вчинення кримінального правопорушення, можливість використання вилучених речей,як доказу у кримінальному провадженні.

Отже, судові рішення, які додані захисником були прийняті в окремих справах та не можуть вважатись єдиним правильним рішенням щодо даного конкретного провадження, у якому встановлені свої індивідуальні особливості та обставини.

Той факт, що товариство займається законною фінансовою діяльністю та діяльністю з надання комерційних послуг на ринку України, має угоди з різними структурами, банками, в тому числі і державними, не спростовують правильність висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вилучені під час обшуку речі.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2021 року про арешт майна, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15