Справа № 585/1455/21
Номер провадження 1-кс/585/123/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни, клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 подане в кримінальному провадженні №0000252 від 14.05.2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2022 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло відповідне клопотання, в якому слідчий прохає про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України.

1.1 Доводи клопотання
Відповідно до матеріалів клопотання, Роменським РВП ГУНП України в Сумській області здійснюється досудове розслідування, а Роменською місцевою прокураторою - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000252 від 14.05.2021 рокуза ч. 3 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування, в березні 2021 рокуОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи неможливість укладання кредитного договору без надання дозволу ОСОБА_6 , на проведення фінансових операцій від її імені, та фактично, не маючи наміру його виконувати, переслідуючи на меті виключно заволодіння коштами потерпілої, ОСОБА_4 за допомогою власного мобільного телефону, маючи у фактичному розпорядженні сторінку особистого кабінету додатку «Приват24», з реквізитами банківської картки потерпілої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , її персональні дані, шляхом використання мережі «Інтернет», видав себе за ОСОБА_6 , тобто ввів в оману автоматизовану систему і видав себе за того, хто має право в ній працювати і здійснювати відповідні операції (за «свого»), тобто за ОСОБА_6 , використовуючи мобільний телефон «SONY XPERIA» та мобільну версію браузера «GoogleChrome» зайшов на електронну сторінку ТОВ «ФІНТАРГЕТ», де через послугу «BankID» маючи доступ до додатку «Приват24» АТ КБ «Приватбанк» від імені ОСОБА_6 , вказав всі необхідні дані для реєстрації та подальшого отримання фінансової позики. Після отримання позитивного рішення по видачу фінансової позики, ОСОБА_4 підписав електронний договір за допомогою одноразового підтверджуючого смс-повідомлення, та заключив договір : 27.03.21 року на суму 4000 грн. та на 1000 грн., 28.03.21 року на суму 10000 грн., на ім`я потерпілої. Грошові кошти у вказаних сумах надійшли на банківський рахунок ОСОБА_6 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Вказаними грошовими коштами ОСОБА_4 , маючи доступ до додатку «Приват24» від імені ОСОБА_6 , шляхом проведення переказу на невстановлений в ході досудового розслідування рахунок, розпорядився на власний розсуд, витративши на власні потреби. Залишок в сумі 7 400 грн. ОСОБА_4 шляхом проведення переказу, зарахував на банківську картку № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я його матері ОСОБА_7 , доступ до якої він мав за допомогою додатку «Приват24», якими в подальшому цього ж дня розпорядився на власний розсуд, витративши на власні потреби.

З такою ж метою та в такий же спосіб ОСОБА_4 шляхом незаконних операцій 29.03.2021 р. заволодів коштами МФО «Miloan» в сумі 2000 грн.; 03.04.2021 р. заволодів коштами ТОВ «ЗАЙМЕР» в сумі 1500 грн.; 03.04.2021 року заволодів коштами ТОВ «ГОУФІНГОУ» в сумі 2000 грн.; 30.04.2021 р. заволодів коштами ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в сумі 5100 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Підставою для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.190 КК України, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

1.2 Доводи сторони обвинувачення
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та зазначив, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

1.3 Доводи сторони захисту
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого.

1.4 Оцінка та висновки слідчого судді
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

1.5 Щодо наявності обґрунтованої підозри
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами на 60 арк.( а.с.1-60).

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановила, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, є обґрунтованими та допустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 , вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

1.6 Щодо наявності ризиків
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, є тяжким злочином, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тяжкість покарання за ч. 3 ст. 190 КК України не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_4 , однак, у сукупності з іншими обставинами цього кримінального провадження дає підстави стверджувати про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження. Оскільки підозрюваний більше півроку перебував у розшуку, не з`являвся на виклики до слідчого/прокурора.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обумовлена тим, що ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу, може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 з метою зміни її показів на свою користь.
Ризик, зазначений в клопотанні слідчого, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обгрунтований тим, що ОСОБА_4 не працює, тому не має офіційних доходів, знаходячись на волі може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.
Одночасно з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризику встановленого у судовому засіданні, слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочини у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та, беручи до уваги, що ОСОБА_4 своєю поведінкою довів, що він може змінити місце свого перебування, чим ухилятиметься від слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Так, цілодобовий домашній арешт не зможе уберегти від ризику вчинити інше кримінальне правопрушення. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вирішувався, оскільки не надходило такого клопотання до суду. Особисте зобов`язання не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. При цьому, слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.

Одночасно з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню та ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 діб, оскільки строк досудового слідства зупинявся постановою слідчого про оголошення ОСОБА_4 у розшук.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 затримано 09 лютого 2022 року о 18 год 25 хв.., то слідчий суддя приходить до висновку, що саме з цього часу слід рахувати час тримання під вартою, а тому датою закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою слід вважати - до 18 години 25 хвилин 10 березня 2022 року.

У клопотанні слідчий не просить застосувати до підозрюваного заставу, оскільки підозрюваний ніде не працює.

Слідчий суддя погоджується, що застава не здатна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде завідомо непомірною для нього.

З цих підстав слідчий суддя не визначає розмір застави для підозрюваного як альтернативний вид запобіжного заходу.

За наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями: 107, 177, 178, 181, 194, 195,196, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Роменської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000252 від 14.05.2021 року за ч. 3 ст.190 КК України, задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) діб, тобто до 18 год. 25 хв. 10 березня 2022 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копіїповного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 14 лютого 2022 року о 08 годині 00 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_8