Провадження № 1-кп/643/777/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004822 від 16.11.2020, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина Туркменістану, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_7 16.11.2020 року приблизно о 01:00 год., точний час не встановлений, знаходячись неподалік будинку № 27 по вул. Гвардійців-Широнінців в м. Харкові, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який йшов в бік вулиці Механізаторської в м. Харкові. Далі ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, підбіг до ОСОБА_8 та попрохав останнього надати йому мобільний телефон для здійснення термінового дзвінка. ОСОБА_8 дістав зі своєї барсетки мобільний телефон ТМ «Samsung А10S» в силіконовому чохлі синього кольору та, тримаючи його в своїй лівій долоні, запропонував ОСОБА_9 продиктувати номер телефону, на який йому необхідно зателефонувати, і попередив останнього, що в руки передавати свій мобільний телефон йому він не буде. Далі ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволікся на те, що натискав на екран мобільного телефону, відкрито шляхом ривку схопив правою рукою з лівої руки ОСОБА_8 мобільний телефон ТМ «Samsung А10S», вартістю згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 307 від 16.11.2020 3100,00 грн., в силіконовому чохлі, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності, та почав бігти в бік супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 33, незважаючи на те, що ОСОБА_8 почав голосно кричати та бігти за ним, намагаючись наздогнати, але йому це не вдалось. Таким чином, ОСОБА_7 відкрито заволодів майном ОСОБА_8 , розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток у розмірі 3100 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_7 визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно.
Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_10 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_7 офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно розписки потерпілого від 24.02.2021, він отримав від обвинуваченого грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої йому злочином, вчиненим 16.11.2020. Ніяких претензій та вимог у зв`язку з зазначеним злочином до обвинуваченого не має.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Статтею 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Мотиви призначення покарання

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Сторона захисту не висловила заперечень проти призначення такого покарання.
Згідно досудової доповіді органу пробації, вказаний орган вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65, 69-1 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначає покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину, який є нетяжким злочином та не поєднаний з насильством, відсутність тяжких наслідків, спричинених злочином, наявність декількох пом`якшуючих вину обставин, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, позицію сторони захисту, яка також просила застосувати відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, позицію потерпілого, який в письмовій заяві зазначив на відсутності претензій до обвинуваченого, позицію органу пробації, а також засади диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2020 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.
Прокурором не заявлялись клопотання щодо продовження дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у зв`язку з обранням запобіжного заходу.
Враховуючи наведене, а також засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Цивільні позови заявлені не були.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 307 від 16.11.2020, відсутні.
Арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді, судом скасовується.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 року на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 16.11.2020 року в період часу з 02-00 год. по 02-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 33, а саме арешт мобільного телефона ТМ «Samsung А10S», модель SM-F107FZBDSEK, колір BLUE, дата виробництва 02.2020, 32 GM Memory/2 GB RAM IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N : НОМЕР_3 .

Речовий доказ, переданий на зберігання в камеру схову Московського ВП ГУНП в Харківській області, а саме мобільний телефон ТМ «Samsung А10S», модель SM-F107FZBDSEK, колір BLUE, дата виробництва 02.2020, 32 GM Memory/2 GB RAM IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N : НОМЕР_3 повернути законному володільцю ОСОБА_8 .
Речові докази, а саме диски СD-R в кількості 3 штуки зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1