Ухвала

27 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 199/5715/18
Провадження № 51-5046 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року щодо неї,
встановив:
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженої слід залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, засуджена подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена, вказуючи на незаконність та необґрунтованість судових рішень, просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження. Проте на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
При цьому, вказуючи про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального, засуджена взагалі не обґрунтовує та не конкретизує підстави, передбачені положеннями ст. 284 КПК України, для ухвалення такого рішення судом касаційної інстанції в межах його повноважень, передбачених ст. 433 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тобто, перевіряє правильність застосування норми закону до тих чи інших обставин, встановлених судом на основі фактів, встановлених у судових рішеннях.
Отже, фактичні обставини кримінального провадження є предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають.

Крім того, касаційна скарга містить суперечності, які крім того, не узгоджуються з вимогами засудженої щодо необхідності скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження.
Вказуючи на невинуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, засуджена одночасно зазначає про невідповідність призначеного судом покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та її особи внаслідок суворості.
Крім того, засуджена взагалі не вказуєякі конкретно доводи апеляційної скарги захисника, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Посилаючись у скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону через порушення її права на доступ до суду, засуджена фактично вказує на неналежне виконанням адвокатом ОСОБА_5 її захисту, вказуючи, що адвокат не повідомив суд апеляційної інстанції щодо неможливості її прибуття до суду через тяжку хворобу.

При цьому, не заперечує, що була належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду скарги захисника, підтримувала доводи апеляційної скарги щодо необхідності змінити вирок в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Проте, у касаційній скарзі наводить, зокрема, протилежні за змістом доводи, вказуючи на підстави скасування оскаржуваних судових рішення через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які, на її думку, могли вплинути на вирішення питання про її невинуватість.

Враховуючи, що наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженої, колегія суддів касаційного суду вважає, що її касаційну скаргу слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженою має бути підтверджено, що вона не пропустила цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок

АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3