Справа № 190/365/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Колегія суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 14.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою від 07.10.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 по 05 грудня 2021 року включно.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , в зв`язку з існуванням ризиків, передбачених пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків з огляду на характеристику останнього.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник адвокат ОСОБА_9 підтримала думку свого підзахисного, посилалась на відсутність обґрунтованих підстав у клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , просила змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.331 КПК України , під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , в разі визнання його винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця мешкання та наявність місця реєстрації, а також суд враховує, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, а саме ОСОБА_7 , тримається під вартою вже майже три роки, прокурор протягом тривалого часу не забезпечує явку в судове засідання свідків та потерпілого, очікування покарання не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою, докази, на підтвердження ризиків, вказаних прокурором в судовому засіданні відсутні.

Встановлені судом обставини у своїй сукупності дають суду підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_7 , може бути застосований менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю, який зможе може в повній мірі запобігти вказаним ризикам із покладенням обов`язків на обвинуваченого передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Суд не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 02 лютого 2022 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово, з носінням електронного браслету та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до компетентного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та від спілкування зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: