ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 641/1114/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/790/3264/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 119 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого та прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 09 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі, відраховуючи початок строку відбування покарання, з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 02 08 2020 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу із Gastropub «ZORI», що розташований за адресою: м. Харків, проїзд Садовий буд. 2/16, під час сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних неправомірною поведінкою потерпілого ОСОБА_9 , об`єктивно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизуючи у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, тобто, діючи із злочинною необережністю у вигляді злочинної недбалості, а саме не передбачаючи можливості настання в результаті своїх дій суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно, ОСОБА_7 раптово, наніс ОСОБА_9 один удар носовою частиною правої ноги в область верхньої частини живота. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 закриту тупу травму живота, у вигляді: синця у краю реберної дуги зліва, крововилив великий сальник, брижу товстого кишечнику, у воріт селезінки, розтрощення голівки підшлункової залози з крововиливом в оточуючу жирову клітковину, розриву капсули та паренхіми печінки. Дана травма ускладнилася розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яка призвела до крововтрати, що і стало безпосередньо причиною смерті.
Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді трьох років обмеження волі, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на , що судом при ухваленні вироку не було враховано належним чином відомості про особу обвинуваченого та обставини справи, зокрема те, що він не вживає спиртними напоями, наркотичні речовини не приймає, не схильний до проявів домашнього насилля і порушень громадського порядку. Скарг та заяв відносно нього до відділу поліції не надходило, до адміністративної чи кримінальної відповідальності він не притягався, що свідчить про його позитивну характеристику. А також зазначив про фатальний збіг обставин, внаслідок чого було скоєний злочин. Крім того вказав, що обвинувачений визнав свою провину, надавав правдиві та послідовні покази, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Зазначив, що судом не було враховано віктимної поведінки потерпілого ОСОБА_9 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сам спровокував конфлікт, наслідком якого стало нанесення ОСОБА_7 одного удару носовою частиною правої ноги в області верхньої частини живота і безпосередньо під час цієї події його дії були такими, що послідували у відповідь на дії потерпілого, який намагався спровокувати бійку та нанести йому удар цеглою.

Також просив врахувати, що ОСОБА_7 має матір 1950 року народження, яка в силу похилого віку та стану здоров`я потребує сторонньої допомоги та догляду, а направлення обвинуваченого для відбування покарання може призвести до негативних наслідків. А тому, вважає, що таке покарання є надмірно жорстоким та несправедливим, оскільки виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання.

Прокурор також подав апеляційну скаргу на вказаний вироку суду першої інстанції, від якої відмовився, надавши 14 12 2021 заяву.
Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи вироку суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений та захисник про дату та час розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Після розгляду справи до апеляційного суду надійшло клопотання захисника про перенос розгляду справи.

З огляду на те, що прокурор відмовився від апеляційної скарги, а в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, його неявка та неявка його захисника, не є перешкодою для розгляду даного кримінального провадження за їх відсутності.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, та, призначаючи покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи вирок, суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та в нього відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши при цьому обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянув справу у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував вимоги ст. 65 КК України та правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24 10 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо загальних засад призначення покарання.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше не судимий. Також врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках в медичних закладах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому, судом враховано пом`якшуючу покарання обставину, передбачену ст.66 КК України, а саме щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом виявлено не було.

За своїми наслідками вбивство через необережність нічим не відрізняється від убивства, вчиненого умисно. Проте злочин, що розглядається завдяки необережній вині, свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно. Попри це, об`єктом злочинного посягання є саме життя та здоров`я людини.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому реальне покарання в розмірі, встановленому санкцією статті кримінального закону, за якою його визнано винним.

На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 09 2021 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 119 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4