Провадження №1-кс/366/148/21
Справа № 366/1313/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно а саме: автомобіль марки «ДЕУ ЛАНОС», із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , жителю м. Кіровоград, користувачем якого є ОСОБА_4 , житель с. Доманівка, Вишгородського району, Київської області.
Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що 25.05.2021 року, приблизно о 02 годині, під час відпрацювання повідомлення ОСОБА_4 , щодо викрадення автомобіля, в с. Сукачі по вул. Соборній було виявлено автомобіль під керуванням неповнолітнього ОСОБА_5 . Під час перевірки номерів вузлів та агрегатів автомобіля, у працівників поліції виникли сумніви у їх дійсності, так як мались сліди втручання та переробки на таблиці із зазначенням номеру шасі.
За результатами огляду автомобіля, з добровільної письмової згоди користувача ОСОБА_4 , автомобіль «ДЕУ ЛАНОС», із реєстраційним номером НОМЕР_1 , поміщено на зберігання на території ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, як тимчасово вилучене майно.
У зв`язку із викладеним, у досудового слідства виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

В зв`язку з вищезазначеними обставинами, прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судове засідання прокурор не з`явились. Звернувся до суду із заявою, про розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна без його участі.

Користувач майна, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, однак звернувся на адресу суду із заявою (поясненнями), відповідно до якої, повідомляє суд, що автомобіль ДЕУ ЛАНОС він обміняв на свій автомобіль ВАЗ, у чоловіка на ім`я ОСОБА_6 . Про те, що автомобіль ДЕУ не розмитнений, він не знав. Просить суд не накладати арешт на автомобіль.

Слідчий суддя, ознайомившись з клопотанням, документами, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ст. 171 КПК України, враховуючи пояснення користувача мана ОСОБА_4 , приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд з цим, відповідно до ст. 98 КПК України таким критеріям відповідає майно, яке визнане у встановленому законом порядку речовим доказом.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільними інтересами та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, вважаю, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України та доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події, а саме автомобіля марки «ДЕУ ЛАНОС», із реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 .

За таких обставин, керуючись вимогами ст. ст. 131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ
Клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:
автомобіль марки «ДЕУ ЛАНОС», із реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , із забороною відчуження, користування та розпорядження, які зберігаються на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Київська, 25.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвалу про арешт майна передати для негайного виконання до ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 .

Копію ухвали вручити прокурору, присутнім під час оголошення..
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1