Провадження № 1-кс/557/163/2021
Справа № 557/1611/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року смт Гоща

Слідчий суддя Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , керівника скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , у відкритому судовому засіданнів залі суду в смт Гоща скаргу Релігійної громади Свято-Параскеєвської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Чудниця Гощанського району на бездіяльність слідчого та про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні
ВСТАНОВИВ:
До Гощанського районного суду Рівненської області надійшла скарга представника Релігійної громади Свято-Параскеєвської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Чудниця Гощанського району (надалі «парафія») адвоката ОСОБА_4 , в якій вона просить визнати бездіяльність слідчого СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 та скасувати постанову останнього про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженніта скасувати постанову від 05.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000113 від 15.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК, а також зобов`язати слідчого винести постанову про визнання парафії потерпілою стороною у зазначеному кримнальному провадженні і вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Заявниця та керівник парафії ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримали.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 303 КПК України надано право заявнику, потерпілому на досудовому провадженні оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особі, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частинами 1 та 2 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України Про ринки капіталу та організовані товарні ринки діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, зокрема, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Кримінальне провадження відкрите за первинною кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Тобто з диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КК України вбачається необхідність встановлення потерпілої особи, якою може бути законний володілець або власник земельної ділянки.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, є право власності на землю (право володіння і користування землею). Додатковими об`єктами вказаних злочинів виступають, зокрема: правомірна управлінська діяльність державних і самоврядних органів у галузі земельних відносин; система оподаткування (винні у самовільному зайнятті земельних ділянок, як правило, не сплачують плату за землю, яка включає земельний податок й орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності і входить у систему оподаткування).

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, виступає земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Для встановлення об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення слід встановити не тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме: спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди, яка, в свою чергу, підлягає доказуванню в кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України).

Слідчим при прийнятті оскаржуваної постанови зазначено, що парафії відмовляється у визнанні потерпілою особою з мотивів того, щшо власником земельної ділянки, щодо якої вчинено кримінальне правопорушення є не парафія, а територіальна громада с. Чудниця в особі Красносільської сільської ради Рівненської області.

Однак, слідчим не прийнято до уваги, що Релігійна громада Свято-Параскеєвської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Чудниця Гощанського району відповідно до рішення Красносільської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 03.09.1998 має право постійного користування земельною ділянкою, тобто, є законним землекористувачем. Вказане право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано у реєстрі рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33484780 від 19.01.2017. Зазначений факт підтверджується інформаційною довідкою № 78434100 від 19.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, яка наявна в матеріалах кримінального провадження.
Як зазначалося вище, кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України охоплює суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди не лише інтересам власника земельної ділянки, а і її законному володільцю, яким є парафія.

Таким чином оскаржувана постанова в частині відмови у визнанні потерпілою особою з мотивів того, що парафія не є саме власником землі, є безпідставною та незаконною.

Щодо скарги в частині в частині визнання бездіяльності слідчого щодо визнання парафії потерпілою особою і зобов`язання слідчого визнати парафію потерпілою особою та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, слід зазначити таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України надано право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як встановлено в судовому засіданні скаржник звернувся із заявою про визнання парафії потерпілою особою, за результатом розгляду якої слідчим відмовлено у її задоволенні, про що слідчим постановлена відповідна постанова. Тобто слідчим розглянуто питання щодо визнання парафії потерпілою особою з оформленням процесуального рішення, а відтак в її діях відсутня бездіяльність щодо вказаної процесуальної дії. Водночас незгода скаржника з мотивами прийнятої постанови не свідчить про бездіяльність слідчого при вирішенні вищевказаного питання.

Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

Водночас згідно приписів ч. 3 ст. 26, ст.ст. 303-307 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу на дії або бездіяльність прокурора, слідчого, дізнавача лише в межах заявлених вимог скарги, при чому перевіряє дії вказаних осіб на відповідність їх приписам КПК України в частині дотримання порядку та процедури проведення слідчих (розшукових) дій чи вчинення інших процесуальних дій, не даючи при цьому жодної оцінки обставинам, які згідно приписів ст. 91 КПК України, підлягають доведенню в кримінальному провадженні.

За таких умов слідчий суддя має право лише зобов`язати слідчого застосувати під час вирішення питання про визнання парафії потерпілою особою належної правової процедури, а не зобов`язати визнати останнє потерпілою особою.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, та, згідно до ч.2 ст.220 КПК України, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається із доданих до скарги документів, клопотання скаржниці про визнання потерпілою стороною надійшло до ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області 03.08.2021, 05.08.2021 слідчим винесено постанову за результатами розгляду зазначеного клопотання, тобто, в межах визначеного законом триденного строку. Твердження скаржниці про те, що постанову їй було надіслано лише 22.09.2021, слідчим суддею до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними доказами. Додана ж до скарги копія поштового конверта з датою «21.09.21» на штемпелі не дає можливості зробити висновок ні про адресата, ні про особу, яка надсилала поштове відправлення, ні про його вміст.

З огляду на вищевикладене вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльність слідчого щодо визнання парафії потерпілою особою є безпідставними, незаконним та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу Релігійної громади Свято-Параскеєвської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Чудниця Гощанського району на бездіяльність слідчого СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 та про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні - задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 05.08.2021 про відмову в задоволенні клопотання скасувати.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 15.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, вирішити в порядку, визначеному статтею 55 КПК України, питання щодо залучення Релігійної громади Свято-Параскеєвської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Чудниця Гощанського районув якості потерпілої у даному кримінальному провадженні

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 55 хв. 18.10.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1