УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, громадянина України, освіта загальна середня, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . З матеріалів клопотання вбачається, що 21 листопада 2021 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у темну пору доби керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без увімкненого світла фар, здійснював рух по проїзній частині вул. Українській в смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, зі сторони вул. Крупської в сторону вул. Шкільної. У салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні розташовувався пасажир ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цей же час, по автодорозі Н-15 «Запоріжжя-Донецьк», на території населеного пункту смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, зі сторони вул. Лермонтова в напрямку вул. Радгоспної, здійснював рух автомобіль «ГАЗ-5312», (молоковоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , 1961 р.н. Під час руху, по вул. Українській, наближаючись до перехрестя з автодорогою Н-15 «Запоріжжя-Донецьк», яка є головною відносно вул. Української, водій ОСОБА_4 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи із злочинною недбалістю, не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР «Дати дорогу», не надавши перевагу в русі транспортному засобу що рухався по головній дорозі, виїхав на вказане перехрестя, в результаті чого відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ГАЗ-5312», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 16.3, 16.11, 19.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

23 листопада 2021 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 було винесено ухвалу про відмову в задоволену клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування технічних засобів контролю, з забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 до 06:00години наступного дня, строком на 60 днів, тобто до 22 січня 2022 року включно.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні, з 23.11.2021 та до теперішнього часу, застосований відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного мешкання, у період часу з 22-00 до 06-00 годин ранку наступного дня, довів свою ефективність в забезпечені дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з вищезазначеним, з метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження, доцільним буде продовження строку застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного мешкання, у період часу з 22-00 до 06-00 годин ранку наступного дня

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з зазначених у ньому підстав та зазначив, що 22.01.2022 спливає строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, підозрюваний вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, який спричинив тяжкий наслідок, а саме смерть потерпілого. ОСОБА_4 мешкає за межами м. Запоріжжя, у зв`язку з чим, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. Зазначив, що ухвалою слідчого судді продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Також зазначив, що у зв`язку із складністю даного кримінального провадження, необхідно виконати ряд слідчих дій.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні, зазначив, що жодного разу він не порушував покладенні на нього судом обов`язків та його жодного разу не перевіряли працівники поліції за місцем мешкання.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Вважає підозру необґрунтованою, а також зазначив, що будь-які ризики відсутні та прокурором не доведені і необґрунтовані належним чином. Посилання прокурора про те, що ОСОБА_4 вчинив злочин у стані алкогольного взагалі не доведено. Зазначив, що судові експертизи не проведенні, а тому доказів, які б доводили обґрунтованість підозри на теперішній час відсутні. За час перебування підозрюваного під домашнім арештом, жодних порушень встановлено не було, ОСОБА_4 з`являвся до слідчого, суду завчасно. Також наголосив, що відсутня заява потерпілих, свідків щодо тиску з боку ОСОБА_4 . Просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання у повному обсязі.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000294 від 21 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
22 листопада 2021 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК України.

22 листопада 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23 листопада 2021 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, було постановлено ухвалу про відмову в задоволену клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 до 06:00 години наступного дня, строком на 60 днів, тобто до 22 січня 2022 року включно.
Ухвалою слідчого судді від 20.01.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000294 від 21.11.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 22.03.2022.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує прокурор, виходячи за наступного.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.
Ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).
Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом погроз, вмовлянь тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що він має постійну реєстрацію та місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, одна дитина має відповідне захворювання, раніше не судимий.
Також, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , протягом майже двох місяців, не порушував обов`язків, покладених на нього попередньою ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період часу, та з боку працівників правоохоронних органів контроль за діями ОСОБА_4 щодо виконання покладених обов`язків, не здійснювався.
Прокурором на спростування цих обставин, жодних пояснень та доказів слідчому судді не надано.
Отже, доводи прокурора, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, аналізуючи поведінку підозрюваного під час виконання ним ухвали слідчого судді, щодо обраного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив, що останній беззастереження виконує покладені на нього обов`язки.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт на певний час доби.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись, ст.ст. 131, 132, 176-179, 181, 184, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком два місяці, а саме до 22.03.2022 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали суду оголошено 25 січня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1