ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1518/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/2751/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 липня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до взяття під варту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні подання ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Свої вимоги мотивував тим, що має заохочення за сумлінну поведінку, позитивні характеристики за місцем відбування покарання та розкаюється у скоєному. Зазначав, що накладені на нього стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволені, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.75,76, ч.4 ст.70 КК до 4 років обмеження волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2018 року іспитовий строк скасовано і засудженого направлено у місця позбавлення волі.

Адміністрації ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» звернулась на адресу районного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного подання, виходив з того, що засуджений до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

Висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Зазначених вимог суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення корисливого злочину, а саме таємного викрадення чужого майна, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння.

Із наданої установою характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливо ставиться з персоналом установи, виконує їх законні вимоги. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відвідує бібліотеку, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. За час відбування покарання засуджений мав 4 заохочення.

Разом з цим, на засудженого було накладено 2 стягнення, а саме 26.08.2020 року та 11.09.2020 року, підставою для чого слугувало вживання ОСОБА_7 спиртних напоїв. Враховуючи, що злочин, за який засуджений відбуває покарання, був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, зазначене певним чином характеризує поведінку засудженого під час відбування ним покарання, та дає підстави вважати, що відбутий термін покарання не є достатнім для виправлення засудженого.

Отже суд першої інстанції, розглядаючи подання ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)», з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Переконливих аргументів, які би спростовували зазначені висновки суду, в апеляційній скарзі засудженим не наведено.

Також колегія суддів при прийнятті рішення враховує, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що обставини даної справи свідчать про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 липня 2021 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 22.11.2021 Справа № 314/2751/21