ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/212/19 Номер провадження 11-кп/814/618/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000030 від 24.01.2019, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 15.02.2021 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого без укладання трудового договору, в силу ст.89 КК України не судимий

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 37400 гривень.

Стягнутo із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 858 грн. 00 коп.
Згідно з вироком суду На початку жовтня 2018 року, ОСОБА_7 в денний час доби, правомірно знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем постійного проживання потерпілого, ОСОБА_9 , вирішив заволодіти електричною дриллю «DWT SBM-500 VS» належною останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 попередньо та достовірно знаючи, що розпорядиться чужим майном на власний розсуд, діючи шляхом обману та зловживання довірою, попросив у потерпілого у користування з подальшим поверненням електричну дриль «DWT SBM-500 VS». В подальшому, умисно не повернув електричну дриль потерпілому, а продав її ОСОБА_10 , таким чином розпорядився вказаним майном, яким заволодів шляхом обману та зловживання довірою на власний розсуд, чим завдам матеріальну шкоду потерпілому у розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

При цьому зазначає, що санкція ч.1 ст.190 КК України в редакції закону на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Разом з тим, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначене основне покарання у виді штрафу в розмірі 2200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в межах санкції ч.1 ст.190 КК України, яка діяла на час постановлення вироку та яка погіршувала становище особи, що суперечить приписам ч.2 ст.5 КК України.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.190 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про необхідність пом`якшення основного покарання у виді штрафу є слушними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, на початку жовтня 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

На час вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення санкція ч.1 ст.190 КК України передбачала покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, в абзаці другому частини першої статті 190 слова "до п`ятдесяти" замінено словами "від двох тисяч до трьох тисяч".

Таким чином, нова редакція санкції ч.1 ст.190 КК України погіршує становище обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки збільшує розмір штрафу.

Приписами ч.2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

За визначенням Конституційного Суду України у рішенні №6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає у тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Проте, місцевий суд, всупереч наведеним вимогам закону, призначив основне покарання у виді штрафу у розмірі, встановленому законом, який діяв не на час вчинення кримінального правопорушення, а на час ухвалення вироку та погіршував становище обвинуваченого.

Тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 та ухвалити новий, яким визначити його в межах санкції ч.1 ст.190 КК України в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо та раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну прокурора у кримінальному провадженні начальника Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 15.02.2021 щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 190 КК України до у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4