Провадження № 1-кс/344/7089/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 в порядку ст. 303 КПК України на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 від 30.10.2018 про закриття кримінального провадження №420 0098 внесеного до ЄРДР 11.05.2017 разом із клопотанням про поновлення строків на подання скарги, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшла скарга в порядку ст. 303 КПК України. Скаржник звернувся із зазначеною скаргою на вказану постанову слідчого в обґрунтування якої покликався на те, що постанову слідчого він так і не отримав, вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, слідчим не повно перевірені всі обставини справи, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування, клопотав про поновлення строків на подання скарги, а причиною пропуску строків на звернення до суду зазначає, те що так і не отримав вказану постанову, а відтак просив поновити строки на її оскарження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У відповідності до вимог ч. ч. 1,2 ст. 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Необхідно звернути увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

З наданих матеріалів вбачається, що за наявності альтернативи оскарження рішення слідчого до прокурора чи слідчого судді, скаржником був вибраний другий, при цьому вже поза строком її оскарження, порушивши питання про його поновлення.

Розглядаючи питання поважності пропуску строків звернення зі скаргою, слідчий суддя виходить з того, що поновлення пропущеного строку в даному випадку буде не лише порушенням принципу правової визначеності, а й принципу добросовістності виходячи з такого.

Скаржник зазначає, що оскаржувану постанову ним так і не отримано, при цьому встановлено, що 30 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_4 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з участю самого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7 під час розгляду справи №344/19208/18 (провадження №11-сс/811/541/19) розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2019 року про відмову у задоволенні скарги на цю ж постанову про закриття кримінального провадження та зазначила, що на переконання колегії суддів апеляційного суду, при проведенні досудового слідства в даному кримінальному провадженні слідчим було вжито всіх необхідних та достатніх заходів для встановлення обставин провадження, надана оцінка всім зібраним у провадженні доказам, як окремо, так і в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, і, всупереч тверджень ОСОБА_7 та ОСОБА_2 прийнята обґрунтована постанова про закриття кримінального провадження. Розглядаючи скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні цієї скарги, слідчий суддя зробив вірний висновок про те, що органом досудового розслідування повно й неупереджено досліджено усі обставини кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку, чим забезпечено прийняття законного рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.426 КК України та постановила за результатом судового розгляду ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого від 30.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 420 0098 від 11.05.2017 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/83422471).

Отож скаржнику не лише протягом тривалого проміжку часу було достеменно відомо про наявність оскаржуваної в даний час постанови про закриття кримінального провадження, більше того, він вже реалізовував своє право на її оскарження слідчому судді, а не погодившись із судовим рішенням за результатом розгляду його скарги на постанову про закриття кримінального провадження в подальшому оскаржив це судове рішення в апеляційному порядку, брав особисту участь в судовому розгляді і суди вже перевірили, як дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, так і правові підстави для такого закриття, про що і вказано у остаточному судовому рішенні в справі №344/19208/18 (провадження №11-сс/811/541/19).

Із системного аналізу норм КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне звернення особи до суду у встановлений КПК строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

Підстави пропуску строку на оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання скарги, проте такого слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин, враховуючи тривалість пропуску строку, можливість настання негативних наслідків його відновлення для інших осіб, слід виходити також з того, що у цій справі відсутні достатні правові підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого і відсутнє обґрунтоване виправдання втручання у принцип юридичної визначеності, а натомість таке поновлення свідчатиме про його порушення, як і не встановлено, що скаржник діє сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Оскільки скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 304 КПК України, і слідчий суддя за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення в порядку ст. 117 КПК України, то необхідно на підставі п.3 ч. 2 ст. 304 КПК України повернути скаргу скаржнику.

Керуючись ст. ст. 117,303, 304,307 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 від 30.10.2018 про закриття кримінального провадження №420 0098 внесеного до ЄРДР 11.05.2017- залишити без задоволення.

Скаргу ОСОБА_2 в порядку ст. 303 КПК України на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 від 30.10.2018 про закриття кримінального провадження №420 0098 внесеного до ЄРДР 11.05.2017 із усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржнику ОСОБА_2 .

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя: ОСОБА_1