Справа № 740/2408/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/365/21
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, на строк до 31 жовтня 2021 року, без визначення розміру застави. Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, зокрема, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, можливість ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків. Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування скарги зазначив, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, перешкоджати досудовому слідству не буде, а так само не буде впливати на свідків та скоювати нових кримінальних правопорушень. Також вказав на необґрунтованість підозри.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що 18 травня 2019 року до ЄРДР за №0000664 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Також за іншим фактом 26 березня 2021 року до ЄРДР за №0000296 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

31 серпня 2021 року матеріали кримінального провадження за №0000664 від 18.05.2019 року та №0000296 від 26.03.2021 року об`єднані в одне провадження за №0000664.

31 серпня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.121 КК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України, які відноситься до категорії тяжких, за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на певний строк; даних про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює; може незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, оскільки йому відоме місце проживання всіх учасників даної події; може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я осіб; обставини скоєння кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_9 , вказують на те, що останній спроможний на вчинення протиправних дій навіть з незначних приводів; дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, слідчим суддею, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначений розмір застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4