Справа № 745/451/18
№ провадження 1-кп/738/27/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000187, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Високе Борзнянського району Чернігівської області, громадянство України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України,

за участю:
секретарів судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурорівОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілихОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисникаОСОБА_9 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:
1.Хронологія судового провадження.
15 листопада 2019 року Чернігівський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого ОСОБА_10 - задоволені частково; вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року відносно ОСОБА_2 скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції (том 4 арк. с. 10-14).

15 червня 2020 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з прокуратури Чернігівської області (том 1 арк. с. 1).

16 червня 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання (том 1 арк. с. 35).

25 червня 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу, якою задоволене клопотання прокурора про направлення кримінального провадження до суду апеляційної інстанції для визначення підсудності, обвинувальний акт направлено до Чернігівського апеляційного суду для визначення підсудності (том 1 арк. с. 53-56).

03 липня 2020 року Чернігівський апеляційний суд постановив ухвалу, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України повернуто до Менського районного суду Чернігівської області (том 1 арк. с. 64-65).

03 серпня 2020 року дане провадження надійшло до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду (том 1 арк. с. 70).

05 серпня 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання (том 1 арк. с. 71).

19 серпня 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу, якою обвинувальний акт повернув прокурору (том 1 арк. с. 100-104).

02 листопада 2020 року Чернігівський апеляційний суд постановив ухвалу, якою ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2020 року скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції (том 1 арк. с. 124-127).

18 листопада 2020 року дане провадження надійшло до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду (том 1 арк. с. 129).

23 листопада 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання (том 1 арк. с. 131).

16 грудня 2020 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні (том 1 арк. с. 153-154).

2.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, також ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, при цьому маючи змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_2 10 серпня 2015 року, в період з 03 години 30 хвилин до 04 години 30 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), керуючи автомобілем марки Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі від села Долинське до села Велике Устя Сосницького району Чернігівської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, на відстані 400 метрів від села Велике Устя, ОСОБА_2 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, під час виявлення перешкоди для руху у вигляді лежачого на проїжджій частині пішохода ОСОБА_11 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на останнього.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: множинних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, забоїв та розривів тканини легенів, лівостороннього гемотораксу до 2 л; закритої травми живота з крововиливами в тканину печінки; саден тулуба та кінцівок; закритої черепно-мозкової травми з переломом основи черепа та забійними ранами голови та крововиливом в шкірно-м`язевий лоскут голови, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 106 від 28 вересня 2015 року в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці порушив вимоги пункту 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), пункт 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що є умовою та причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_2 10 серпня 2015 року, в період з 03 години 30 хвилин до 04 години 30 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), керуючи автомобілем марки Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі від села Долинське до села Велике Устя Сосницького району Чернігівської області та на відстані 400 метрів від села Велике Устя, здійснивши наїзд на ОСОБА_11 , тим самим поставив останнього в небезпечний для життя стан та в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме, вимог пункту 2.10 а), г), ґ) (у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди), після зупинки керованого ним автомобіля марки Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці пригоди не залишився та поїхав, не вживши всіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_11 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, і при цьому маючи змогу йому надати таку допомогу.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор обґрунтовує доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України, висновками судових експертиз: комплексної медико-автотехнічної експертизи № 282 від 30 грудня 2015 року, медико-криміналістичної експертизи № 197мк від 22 грудня 2015 року, експертизи лакофарбових матеріалів та покриттів № 528х від 02 червня 2016 року, комплексної медико-автотехнічної експертизи № 367/16; 19/12-1/109-СЕ/16, показаннями свідків ОСОБА_12 , протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , результатами опитування ОСОБА_2 за допомогою поліграфа, заявою ОСОБА_2 від 15 вересня 2015 року про зізнання у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, протоколами слідчих та процесуальних дій.

За версією прокурора, висловленою в судових дебатах, пішохід ОСОБА_11 на момент контакту з транспортним засобом знаходився в горизонтальному положенні, тобто лежав на проїжджій частині і транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , скоїв наїзд та проїхав над тілом потерпілого таким чином, що ліві та праві колеса знаходилися по бокам від тулуба потерпілого, а тіло контактувало лише з днищем автомобіля та його нижніми виступаючими частинами, що пояснює відсутність механічних пошкоджень на автомобілі.

Потерпілі вважають, що прокурор надав достатньо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України, просили призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону про кримінальну відповідальність.

Сторона захисту вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 необхідно ухвалити виправдувальний вирок, посилаючись на те, що докази надані прокурором, не лише не доводять винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України, а взагалі спростовують причетність ОСОБА_2 до вчинення кримінальних правопорушень. Захисник обвинуваченого зазначав, що є недопустимими деякі докази, надані прокурором.

4.Докази, які подали до суду сторони кримінального провадження.
4.1.Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленим обвинуваченням не визнав та показав, що в ніч з 09 на 10 серпня 2015 року, разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебували на річці біля села Долинське, куди приїхали на автомобілі обвинуваченого Hyundai Tucson. Потім вирішили їхати додому. Близько 04 години їхали по дорозі із села Долинське в напрямку до села Велике Устя, за кермом автомобіля був обвинувачений, ОСОБА_15 сидів на місці пасажира спереду, ОСОБА_16 ззаду. Рухався зі швидкістю близько 60-70 км/год. Приблизно за 50-70 метрів помітив перешкоду на дорозі справа, зменшив швидкість та об`їхав перешкоду зліва. Коли об`їжджав перешкоду, то побачив, що лежить людина. Зупинив автомобіль на відстані близько 15 метрів від тіла та разом із ОСОБА_15 підійшли до тіла, то був молодий чоловік, який не подавав ознак життя, біля голови помітив пляму від крові. ОСОБА_15 перевірив пульс та сказав, що пульс відсутній. Біля тіла чоловіка перебували близько 15 хвилин, у цей час повз них проїхали велосипедист та два мотоцикли. Злякався, повернувся до автомобіля та поїхав додому. Про виявлення тіла потерпілого не повідомляв поліцію. Наступного дня працівники поліції вдома в обвинуваченого оглядали автомобіль, ніяких пошкоджень не виявили. Ремонт автомобіля не здійснював. Кліренс автомобіля близько 20 см. Під час досудового розслідування приймав участь у проведенні слідчого експерименту. Заперечує написання заяви, у якій зізнався про причетність до дорожньо-транспортної пригоди, та яка знаходиться в матеріалах справи том 3 арк. с. 8. Зі слів односельців дізнався, що до дорожньо-транспортної пригоди причетний ОСОБА_17 .

4.2. Показання потерпілих.
Потерпіла ОСОБА_7 надала показання про те, що ОСОБА_11 її син, який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 10 серпня 2015 року близько 02 години 30 хвилин розмовляла із сином по телефону, син повідомив, що знаходиться в селі Велике Устя. О 04 годині син вже не відповідав на телефонні дзвінки. Потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що підтримує приватне обвинувачення за частиною 1 статті 135 КК України.
Потерпілий ОСОБА_8 надав показання про те, що є батьком ОСОБА_11 , який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в ніч з 09 серпня на 10 серпня 2015 року. Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був. Про те, що син загинув, йому повідомили по телефону. Приїхав на місце ДТП між селами Велике Устя та Долинське Сосницького району, де побачив на дорозі тіло сина.
4.3.Показання свідків.
Під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення викликані до суду та надали показання свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_13 надав показання, про те що на замовлення фермера ОСОБА_20 на перехресті вулиць у центрі села Долинське встановив три камери відеоспостереження. Точної дати не пам`ятає, коли працівники поліції викликали його для здійснення копіювань записів з реєстратора камери відеоспостереження, пояснюючи тим, що в нічний час сталась дорожньо-транспортна пригода. Здійснив копіювання записів на наданий працівниками поліції флеш-накопичувач, за час та день, який цікавив працівників поліції. Через деякий час фермер ОСОБА_20 розповів, що працівники поліції вилучили відео-реєстратор.

Свідок ОСОБА_19 надав показання щодо проведення слідчого експерименту 20 жовтня 2017 року, та зазначив, що як слідчий здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження, у слідчому експерименті був задіяний автомобіль ОСОБА_2 . Hyundai Tucson, який на місце слідчого експерименту пригнав ОСОБА_2 . Безпосередньо участь у слідчому експерименті ОСОБА_2 не приймав. Під час слідчого експерименту визначали видимість.

Свідок ОСОБА_16 надав показання про те, що 09 -10 серпня 2015 року близько 04 години він ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_15 та ОСОБА_2 їхали з весілля дочки автомобілем ОСОБА_2 . Hyundai Tucson по дорозі з села Долинське до села Велике Устя. Він ( ОСОБА_16 ) сидів в автомобілі ззаду, ОСОБА_15 спереду на місці пасажира, автомобілем керував ОСОБА_2 . Автомобіль рухався із невеликою швидкістю, з увімкненим дальнім світлом фар. Помітив, що на дорозі, ближче до узбіччя справа, лежить тіло людини. Різких змін руху в автомобіля не було. Автомобіль зупинився від тіла за 20-30 метрів, ОСОБА_15 і ОСОБА_2 вийшли з автомобіля. Бачив, як ОСОБА_15 перевіряв пульс на зап`ясті у чоловіка, після чого сказав, що людина мертва. ОСОБА_15 намагався зателефонувати, але не було зв`язку. В цей час повз них проїхав велосипедист.

Свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що з 2009 року працює оперуповноваженим, у даному кримінальному провадженні проводив оперативно-розшукові заходи за вказівкою начальника карного розшуку. 10 серпня 2015 року йому повідомили, що між селами Долинське та Велике Устя сталася дорожньо-транспортна пригода. На місці події побачив труп зі слідами тілесних ушкоджень. Переглядав записи з відеокамер, встановлених в селі Долинське, на яких було видно автомобіль, марку та номерний знак автомобіля не було видно. Особа, яка встановлювала камери сказала, що у номерному знаку можуть бути цифри 1, 4, 3, 8. ОСОБА_2 надав автомобіль Hyundai Tucson для огляду, на якому пошкоджень не було, під час огляду ОСОБА_2 сильно хвилювався. До ОСОБА_2 застосовували поліграф, під час якого ОСОБА_2 зізнався у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок ОСОБА_12 показав, що близько 03 години 45 хвилин 04 години їхав велосипедом з села Велике Устя на ферму по правому узбіччю, побачив, що на лівому узбіччі у напрямку села Велике Устя стоїть автомобіль, схожий на «джип», чорного кольору, біля автомобіля дві чи три особи. Проїхав повз їх. На дорозі, ближче до лівого узбіччя у бік до села Долинське лежав труп людини.

Свідок ОСОБА_15 надав показання, про те, що в ніч з 09 на 10 серпня 2015 року близько 04 години він ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 , ОСОБА_2 їхали автомобілем ОСОБА_2 . Hyundai Tucson по дорозі з села Долинське до села Велике Устя. Автомобілем керував ОСОБА_2 , він ( ОСОБА_15 ) сидів в автомобілі спереду, ОСОБА_16 ззаду. ОСОБА_2 зупинив автомобіль на узбіччі справа та сказав: «Людина на дорозі». Різкого гальмування, зміни швидкості руху, ударів, характерних для зіткнення не було. Підійшли до тіла, яке знаходилось позаду автомобіля на відстані близько трьох метрів, на проїзній частині дороги справа в напрямку із села Велике Устя до села Долинське. Побачив тіло чоловіка приблизно 30-річного віку, з раною на потиличній частині голови, перевірив пульс, зрозумів, що людина мертва. Біля тіла бачив мобільний телефон та сонцезахисні окуляри. У цей час повз проїхав велосипедист. Злякалися і вирішили їхати додому, тому що допомогти чоловіку вже не могли. Не пам`ятає чи користувався телефоном.

Свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що очевидцем дорожньо-транспортної пригоди він не був. Чи телефонував йому ОСОБА_15 10 серпня 2015 року не пам`ятає.

4.4.Документи та висновки експертів, надані стороною обвинувачення.
На підтвердження обґрунтованості висунутого ОСОБА_2 обвинувачення прокурор у судових дебатах посилався, окрім показань свідків, на такі документи, висновки експертів, що були зібрані, надані суду стороною обвинувачення та досліджені судом:

-Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 серпня 2015 року з додатками, у якому зазначено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є автодорога село Велике Устя село Долинське Сосницького району, 400 метрів від села Велике Устя, де виявлений труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зафіксовано відсутність: транспортних засобів, слідів шин, слідів гальмування, слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами. У схемі, доданій до протоколу позначене місцезнаходження трупа, волосся, слід тертя, сліди речовини, схожої на кров, ланцюжка, на фототаблицях зафіксовані вигляд місця події, трупа, речей, слідів, виявлених на місці події (том 2 арк. с. 97-109);

-Висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) № 282 від 30 грудня 2015 року, складений за результатами проведення комплексної медико-автотехнічної експертизи, згідно з яким виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 тілесні ушкодження (закрита травма грудної клітки: множинні переломи ребер з розривами пристінкової плеври, забої та розриви тканини легенів, лівосторонній гемоторакс до 2 л; закрита травма живота з крововиливами в тканину печінки; садна тулуба та кінцівок; закрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепа та забійними ранами голови та крововиливом в шкірно-м`язевий лоскут голови) могли виникнути внаслідок падіння потерпілого на дорожнє покриття після дотичного контакту з легковим автомобілем. Встановити, що контакт відбувся саме з автомобілем Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 - не представляється можливим (том 3 арк. с. 28-35);
-Висновок експерта № 197-мк від 22 грудня 2015 року, складений за результатами проведення судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів одягу ОСОБА_11 : куртки, штанів спортивних та кросівок, згідно з яким комплекс пошкоджень одягу є більш характерним для слідів волочіння потерпілого по шершавій поверхні, якою могло бути дорожнє покриття, проте водночас неможливо і виключити, що деякі з пошкоджень одягу могли виникнути від первинного контакту з виступаючими деталями транспортного засобу; визначити вид, модель транспортного засобу неможливо через відсутність відображення у пошкодженнях та слідах ознак, які б могли характеризувати як виступаючі деталі які травмували, так і сам транспортний засіб. Сліди, схожі на сліди від лакофарбових покриттів транспортних засобів, на одязі та взутті не відмічаються. Утворення пошкоджень на одязі не могло виникнути при падінні без попереднього прискорення, в тому числі, в наслідок контакту з автомобілем. Виражених пошкоджень та слідів потертостей на кросівках не виявлено, а отже однозначно встановити, чи знаходився потерпілий на момент дорожньо-транспортної пригоди в динаміці (йшов, біг) чи стояв та як розташовувався по відношенню до транспортного засобу в момент первинного контакту, неможливо (том 2 арк. с. 152-154);
-Висновок експерта № 528 (х) від 02 червня 2016 року, складений за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, згідно з яким на поверхні одягу та взуття, вилучених із трупа ОСОБА_11 , нашарувань або частинок лакофарбових матеріалів не виявлено (том 2 арк. с. 158-160);
-Висновок експерта № 367/16; 19/12-1/109-СЕ/16 від 29 серпня 2017 року, складений за результатами проведення комплексної судової медико-автотехнічної експертизи, згідно з яким на трупі ОСОБА_11 наявні багаточисельні тілесні ушкодження, які виникли від значної дії тупих предметів переважно за механізмом стиснення, удару і тертя; відмічені переважно грубі тілесні ушкодження тулуба і голови, що супроводжувалися масивною крововтратою та призвели до смерті громадянина ОСОБА_11 , мають ознаку тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження загалом є характерними для автотранспортної травми, однак вказати якої компоновки був автомобіль (легковий, вантажний, типу джип, автобус, мікроавтобус) експертним шляхом не представляється можливим через відсутність відповідної слідової інформації на одязі, тілі та досліджуваному автомобілі Hyundai Tucson. Виходячи з того, що основним механізмом утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 було стиснення тулуба, можна думати, що воно сталося між нижньою частиною якогось автомобіля та опорною поверхнею, при знаходженні тіла травмованого в положенні наближеному до горизонтального. Виявлені на автомобілі Hyundai Tucson незначні пошкодження не пов`язані з подією ДТП, що сталася 10 серпня 2015 року, в ході якої сталося смертельне травмування ОСОБА_11 . У наявних тілесних ушкодженнях та змінах на одязі з трупу ОСОБА_11 не виявлено будь-якої слідової інформації, яка б дозволила визначити деталі транспортного засобу. Виходячи з того, що основним механізмом утворення тілесних ушкоджень було стиснення тіла між транспортним засобом та опорною поверхнею визначити швидкість руху автомобіля експертним шляхом не представляється можливим. (том 2 арк. с. 170-183);
-Висновок експерта № 8-мк від 06 квітня 2017 року, складений за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів (предметів одягу та взуття), згідно з яким на одязі та взутті ОСОБА_11 наявні численні пошкодження, спричинені дією тупого предмета (чи предметів), основна маса з них є характерною для контакту тіла з нерівною, шорсткою поверхнею, тобто, ці пошкодження могли виникнути як при ковзанні тіла по дорожньому покриттю, так і при контактній дії деталей автомобіля під гострим кутом в напрямку знизу догори і дещо справа наліво відносно тіла потерпілого; беззаперечних слідів удару виступаючими частинами автомобіля чи ознак перекочування колеса (коліс) на наданих предметах одягу та кросівках не виявлено; однак однозначно виключити можливість утворення деяких з пошкоджень на одязі внаслідок зіткнення автомобіля з потерпілим немає підстав; визначити положення потерпілого і послідовність отримання ним тілесних ушкоджень за даними дослідження наданих речових доказів не можливо (том 2 арк. с. 184-194).
Також суд дослідив документи, надані стороною обвинувачення:

-Картку первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, згідно з якою ОСОБА_21 10 серпня 2015 року о 07 годині, зателефонувала до Сосницького РВ УМВС України в Чернігівській області та повідомила про виявлення трупа чоловіка на автодорозі Велике Устя-Долинське (том. 2 арк. с. 94)
-витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000187 від 10 серпня 2015 року, у яких зазначено, що відомості за повідомленням ОСОБА_21 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України (том 2 арк. с. 67, 82, 87);
-Заяву ОСОБА_7 від 21 лютого 2017 року до Сосницького ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, у якій просить притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 135 КК України (том 2 арк. с. 95);
-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000278 від 21 лютого 2017 року, у якому зазначено, що відомості за заявою ОСОБА_7 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 1 статті 135 КК України (том 2 арк. с. 89);
-Висновок експерта № 106 від 10 серпня 2015 року, складений за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з яким його смерть настала від гострої крововтрати, яка є наслідком закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер, розривом пристінкової плеври, лівостороннім гемотораксом, про що свідчать наступні патологічні ознаки: множинні переломи ребер з розривами пристінкової плеври, забої та розриви тканини легенів, лівостороннім гемотораксом до 2 л; закрита травма живота з крововиливами в тканину печінки; садна тулуба та кінцівок, забійні рани голови. Виражене малокрів`я внутрішніх органів, масивні крововиливи в наднирники, нирки, під серозні оболонки. Під час дослідження трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки, закрита травма живота з крововиливами в тканину печінки, садна тулуба та кінцівок, закрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепа та забійними ранами голови та крововиливом в шкірно-м`язевий лоскут голови. Смерть настала 10 серпня 2015 року близько 03 години. Тілесні ушкодження потерпілого в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, мають прижиттєвий характер та могли утворитись при взаємодії з тупим предметом. Комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись при падінні останнього з сидіння мотоцикла, що рухався, на тверду поверхню (асфальтне покриття дороги). Ознаки наїзду транспортного засобу та сліди переїзду тіла транспортним засобом не виявлені. Прогноз для життя за умови надання медичної допомоги сумнівний. Комплекс тілесних ушкоджень, характерних для зіткнення з транспортним засобом при зустрічному наїзді, попутному наїзді, дотичному наїзді невиявлений. У крові виявлений етиловий спирт в концентрації 2,0 г/л, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (том 2 арк. с. 112-116);
Судовий експерт ОСОБА_22 у судовому засіданні роз`яснив наданий ним висновок № 106 від 10 серпня 2015 року, підтвердив вірність підсумків, викладених у висновку, а також зазначив, що смерть потерпілого наступила близько 03 години, тобто в межах з 03 години до 04 години 10 серпня 2015 року, усі тілесні ушкодження вказують на те, що вони могли бути отримані внаслідок падіння з прискоренням, при цьому потерпілий контактував правою поверхнею тулубу.
-Протокол огляду речі від 10 серпня 2015 року, згідно з яким під час огляду одягу ОСОБА_11 : на штанах, куртці наявні розриви, потертості, нашарування речовини бурого кольору; кросівки без видимих ознак механічного ушкодження (том 2 арк. с. 117-119);
-Протокол огляду транспортного засобу від 15 вересня 2015 року, у якому зазначено, що при огляді автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, зовнішні пошкодження, речові докази невиявлені (том 2 арк. с. 123-127);
-Протокол огляду місця події від 17 серпня 2015 року, проведений з участю ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , згідно з яким здійснено огляд мобільного телефону S-TELL з корпусом чорного кольору зі вставкою сірого кольору, який був знайдений 10 серпня 2015 року, близько 7-ї години, на автодорозі Велике Устя - Долинське (том 3 арк. с. 41-43);
-Копію свідоцтва про народження ОСОБА_11 (том 2 арк. с. 129);
-Копію свідоцтва про смерть ОСОБА_11 (том 2 арк. с. 130);
-Висновок експерта № 539 від 03 листопада 2015 року, складений за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , згідно з яким на період огляду робоча гальмівна система, система рульового керування та система зовнішнього освітлення автомобіля знаходилися у технічному працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, що впливають на її основні вихідні параметри (том 2 арк. с. 134-144);
-Протокол проведення слідчого експерименту від 26 листопада 2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_15 показав місце, де було виявлене тіло ОСОБА_11 , де перебував він ( ОСОБА_15 ) в автомобілі, визначено видимість елементів дороги (том 3 арк. с. 164-167);
-Висновок експерта № 51 від 04 січня 2016 року, складений за результатами проведення судової автотехнічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод), у якому зазначено, що максимально допустима швидкість руху автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , по умовам дальності відстані видимості елементів дороги в світлі фар автомобіля з робочого місця водія, не повинна перевищувати 120?121,2 км/г. При максимально допустимій швидкості по умовам видимості елементів дороги в світлі фар 120?121,2 км/г, водій автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП, своєчасно виконуючи пункт 12.3 ПДР; за умови, якщо слідством об`єктивно установлено, що в умовах місця події мав місце факт контактної взаємодії автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом ОСОБА_11 , також за умови якщо пішохід перебував у статичному положенні, тобто стояв на місці, або рухався попутно на віддалення від автомобіля, при швидкості автомобіля 60-70 км/г, водій автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути ДТП, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування керованого автомобіля з зупинкою до місця наїзду на пішохода, своєчасно виконуючи пункт 12.3 ПДР. З технічної точки зору, для уникнення ДТП, водію автомобіля необхідно було діяти з врахуванням терміну (перешкода для руху) пункт 12.3 ПДР. Пішоходу ОСОБА_11 необхідно було діяти згідно з вимогами пунктів 4.4, 4.14 а, ґ ПДР; за умови, якщо слідством об`єктивно установлено, що в умовах місця події мав місце факт контактної взаємодії автомобіля з пішоходом, також за умови, якщо пішохід перебував у статичному положенні, тобто стояв на місці, або рухався попутно на віддалення від автомобіля, тоді невідповідні дії водія ОСОБА_2 вимогам пункту 12.3 ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (том 2 арк. с. 146-150);
-Висновок експерта № 224 від 19 травня 2016 року, складений за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «транспортно-трасологічні дослідження», за підсумками якої визначено місце первинного контакту між пішоходом ОСОБА_11 та транспортним засобом - поздовжньо на деякій відстані праворуч від початку слідоутворення ділянки слідів тертя, що позначені на схемі виноскою 3 (за умови, якщо дані динамічні сліди виникли на проїзній частині дороги від переміщення тіла потерпілого громадянина ОСОБА_11 по опорній поверхні); більш детально встановити місце первинного контакту між пішоходом ОСОБА_11 та транспортним засобом експерт не має можливості за відсутності в представлених на дослідження матеріалах відповідних ознак, по яким можна детально встановити місце первинного контакту (том 2 арк. с. 164-166);
-Довідки Управління кримінальної поліції (оперативно-технічних заходів) ГУНП в Чернігівській області від 15 липня 2016 року, 10 серпня 2016 року, 12 квітня 2017 року, у яких зазначено про здійснення опрацювання технічної інформації про з`єднання у період часу з 23 години 31 хвилини 09 серпня 2015 року до 14 години 49 хвилин 10 серпня 2015 року абонента, яким користувались ОСОБА_2 , ОСОБА_15 . Внаслідок опрацювання встановлено, що мобільний телефон, яким користувався ОСОБА_2 не перебував у зоні дії базових станцій, які покривають місце дорожньо-транспортної пригоди, мобільний телефон, яким користувався ОСОБА_15 перебував у зоні дії базових станцій, які покривають місце дорожньо-транспортної пригоди (том 3 арк. с. 65, 88-90, 94-109, 127-139).
-Постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 03 березня 2017 року (том 4 арк. с. 42);
-Висновок експерта № 36 від 24 травня 2017 року, складений за результатами проведення судово-медичної експертизи гістологічних препаратів, згідно з яким у наданих гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_11 , виявлені наступні зміни: набряк речовини головного мозку, елементи крові в респіраторних відділах легень, бронхоспазм, дифузне малокрів`я внутрішніх органів, окремі ознаки розвитку шоку (том 2 арк. с. 199-200);
-Висновок експерта № 122/17 від 26 червня 2017 року, складений за результатами проведення комплексної судово-медичної експертизи, згідно з яким тілесні ушкодження, що утворились у ОСОБА_11 , призвели до виникнення небезпечного для життя стану, що був зумовлений крововтратою, через масивні крововиливи, при скупченні у плевральній порожнині до 2 літрів крові; з огляду на швидкоплинність дуже короткого посттравматичного періоду, можливість збереження життя ОСОБА_11 , видається вкрай сумнівною, навіть у випадку негайного надання потрібної медичної допомоги (том 2 арк. с. 198-207);
-Протокол огляду транспортного засобу від 09 березня 2017 року, згідно з яким при огляді автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено: зовнішні пошкодження відсутні, висота протектору шин ~ 5 мм, без пошкоджень та сторонніх нашарувань; гальмівна система, система рульового керування та стан освітлювальних, сигнальних приладів, вітрового і бокового скла, дзеркал заднього огляду, в працездатному стані (том 2 арк. с. 208-209);
-Протокол проведення слідчого експерименту від 20 жовтня 2017 року, згідно з яким відстань видимості лежачого манекена в одязі потерпілого склала 104,7 м, при увімкненому дальньому світлі фар - 116,7 м, при увімкненому ближньому світлі фар - 70,7 м, видимість елементів проїзної частини дороги - 74,0 м (том 2 арк. с. 210-213);
-Висновок експерта № 589 від 25 листопада 2017 року, складений за результатами проведення судової експертизи обставин та механізму ДТП, згідно з яким в умовах місця події даної дорожньо-транспортної пригоди гранично допустима швидкість руху автомобілю Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умов видимості елементів дороги в ближньому світлі фар на відстані 74 м - 101,19 км/год, а за умов видимості елементів дороги в дальньому світлі фар на відстані 116,7 м - 130,61 км/год. В умовах місця події, водій автомобіля, рухаючись зі швидкістю руху 70 км/год, з ввімкненим дальнім світлом фар, з моменту виникнення перешкоди для руху, вказаного слідчим, мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода с зупинкою керованого транспортного засобу до місця наїзду на пішохода, то в його діях вбачається невідповідність вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо - транспортної пригоди. Технічна можливість запобігти водієм автомобіля наїзду на лежачого на проїзній частині пішохода шляхом об`їзду перешкоди для руху експертом не досліджувалась, тому вирішити питання: «Дії кого з учасників знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП?» експерт не має можливості. Аналіз дій пішохода, який знаходився в горизонтальному положенні на проїзній частині дороги не потребує спеціальних знань в області автотехніки та може бути проведений слідчим органом самостійно після вивчення обставин дорожньо-транспортної пригоди та відповідно до вимог розділу 4 «Права та обов`язки пішоходів» Правил дорожнього руху (том 3 арк. с. с. 1-7);
-Постанову про уточнення обставин розслідування від 05 лютого 2018 року, винесену слідчим ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_19 , у якій зазначено, що слідчий на підставі висновків судових експертиз: комплексної медико-автотехнічної експертизи № 282 від 30 грудня 2015 року, медико-криміналістичної експертизи № 197мк від 22 грудня 2015 року, експертизи лакофарбових матеріалів та покриттів № 528х від 02 червня 2016 року, комплексної медико-автотехнічної експертизи № 367/16; 19/12-1/109-СЕ/16, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 серпня 2015 року, встановив обставини ДТП: на момент контакту із транспортним засобом ОСОБА_11 лежав на проїжджій частині, транспортний засіб здійснив наїзд на ОСОБА_11 таким чином, що тіло останнього контактувало лише з днищем автомобіля та його нижніми виступаючими частинами (том 3 арк. с. 12-14);

-Повідомлення про підозру від 12 лютого 2018 року, у якій зазначено, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України (том 3 арк. с. 19-22);

-Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 04 травня 2018 року (том 3 арк. с. 23-26);

-Заяву ОСОБА_8 про залучення до провадження як потерпілого від 10 травня 2018 року (том 3 арк. с. 181-182);

-Документи, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_2 (том 3 арк. с. 183-191);
-Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 3 арк. с. 192);
-Копія посвідчення водія, виданого ОСОБА_2 (том 3 арк. с. 193).
З метою оцінки вищезазначених доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, суд дослідив надані прокурором документи, якими оформлені процесуальні рішення прокурора, керівників органу досудового розслідування, слідчих щодо підслідності кримінального провадження, повноважень процесуальних прокурорів, слідчих, доручень, запитів, клопотань до слідчого судді, ухвали слідчого судді та інші матеріали, які знаходяться у томі 2 арк. с. 70- 81; 83-86, 88, 90-93, 96, 110-111, 120, 122, 128, 131, 133, 145, 151, 155, 161, 167, 195-197, 242-244, у томі 3 арк. с. 2, 36-40, 45-160, 162-163,168-180.

Суд дослідив досудову доповідь, складену щодо обвинуваченого ОСОБА_2 (том 1 арк. с. 203-208, том 2 арк. с. 16-18).

5.Підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
5.1.Висновки суду щодо визнання окремих доказів недопустимими.
Суд дійшов висновку визнати недопустимими доказами такі документи, надані прокурором:

-Заяву ОСОБА_2 від 15 вересня 2015 року, яка адресована начальнику Сосницького РВ УМВС ОСОБА_25 , у якій зазначено, що ОСОБА_2 добровільно зізнається в тому, що можливо скоїв дорожньо-транспортну пригоду 10 серпня 2015 року, а саме в тому, що керував автомобілем та не пам`ятає зіткнення з потерпілим (том 2 арк. с. 121) оскільки, в порушення вимог частини 1 статті 86, пунктів 3, 4 частини 2 статті 87 КПК України, цей доказ був отриманий, не в порядку, встановленому в КПК України, а саме прийнятий особою, яка не була уповноважена здійснювати досудове розслідування, також цей доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, так як під час складання цієї заяви ОСОБА_2 не був повідомлений про своє право відмовитися давати показання щодо себе, йому не було роз`яснене право мати захисника;

-Копію документа, складеного російською мовою «Заявление о добровольном согласии на проведение психофизиологического интервью с использованием полиграфа» від 15 вересня 2015 року (том 3 арк. с. 8) оскільки оригінал цього документа, в порушення вимог частини 3 статті 99 КПК України, не наданий прокурором, більш того зі змісту копії цього документа вбачається порушення вимог частини 1 статті 86, пунктів 3, 4 частини 2 статті 87 КПК України отримання доказу не в порядку, встановленому в КПК України, а саме прийнятий особою, яка не була уповноважена здійснювати досудове розслідування, отримання доказу внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, так як під час складання цієї заяви ОСОБА_2 не був повідомлений про своє право відмовитися давати показання щодо себе, йому не було роз`яснене право мати захисника;

-Документ, складений російською мовою «Заключение о результатах с использованием полиграфа» від 09 лютого 2018 року, у якому зазначено про здійснення 15 вересня 2015 року опитування ОСОБА_2 спеціалістом поліграфологом ОСОБА_26 для оцінки психологічної достовірності показань ОСОБА_2 щодо дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_11 . У документі зазначено, що результати опитування не можуть використовуватись в якості доказу та носять ймовірно-орієнтовний характер (том 3 арк. с. 9-11) оскільки були порушені вимоги частини 1 статті 86, пунктів 3, 4 частини 2 статті 87 КПК України отримання доказу не в порядку, встановленому в КПК України, а саме здійснення дій - опитування особою, яка не була уповноважена здійснювати досудове розслідування та отримання доказу внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, так як перед участю в опитуванні ОСОБА_2 не був повідомлений про своє право відмовитися давати показання щодо себе, йому не було роз`яснене право мати захисника, окрім цього сам документ містить посилання на те, що не може бути використаний як доказ.

-Постанову про визнання та приєднання речових доказів від 15 вересня 2015 року, винесену заступником начальника відділу СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_27 , згідно з якою автомобіль марки Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом (том 3 арк. с. 44) оскільки були порушені вимоги частини 1 статті 86 КПК України, постанова винесена не в порядку, встановленому в КПК України, так слідчий ОСОБА_27 станом на 15 вересня 2015 року не мав повноважень здійснювати досудове розслідування, такі повноваження у нього були, починаючи з 15 жовтня 2015 року (том 2 арк. с. 85).

Також суд дійшов висновку, що документ Довідка про погодні умови від 16 січня 2017 року Чернігівського обласного центру з гідрометеорології, у якій зазначені погодні умови 10 серпня 2016 року (том 3 арк. с. 161) не відповідає вимогами статті 85 КПК України, а саме є неналежним доказом, оскільки ніяким чином не підтверджує обставин щодо погодних умов, які були в день дорожньо-транспортної пригоди 10 серпня 2015 року.

5.2.Висновки суду щодо виправдання обвинуваченого.
Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним у частинах 2 та 4 статті 17 КПК, у яких зазначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
Безпосередніми об`єктами кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України є безпека руху та експлуатації автомобільного транспорту, життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого у частині 2 статті 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки:
-діяння порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту;
-наслідки у вигляді спричинення смерті потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження;
-причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Відсутність однієї з перелічених обов`язкових ознак виключає наявність в діях особи об`єктивної сторони, яка є одним з обов`язкових елементів складу злочину.
Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право.
Суб`єктивна сторона характеризується необережною формою вини, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху може бути як умисним так і необережним.
За змістом обвинувального акту, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого у частині 2 статті 286 КК України, вчиненого ОСОБА_2 включає:
-діяння, яке полягає у порушенні ОСОБА_2 , як особою, що керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху: пункту 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), пункт 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року;

-наслідки у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 , які наступили внаслідок дій ОСОБА_2 , та перебувають з ними у причинному зв`язку.
Під час судового розгляду, на підставі висновків судових медичних експертиз, наданих стороною обвинувачення, встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала в період часу з 3 до 4 години 10 серпня 2015 року, внаслідок заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, які є характерними для автотранспортної травми.
На підставі показань обвинуваченого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, встановлено місце, де загинув ОСОБА_11 автомобільна дорога між селами Велике Устя та Долинське Сосницького району, а також те, що ОСОБА_2 , у час, якій відповідає часу смерті потерпілого, керував транспортним засобом, рухався по автомобільній дорозі, де загинув ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у цей же час перебували в транспортному засобі в якості пасажирів.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано відсутність на місці виявлення тіла потерпілого транспортних засобів, слідів шин, слідів гальмування, слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами.

Суд дійшов висновку, що версія сторони обвинувачення про те, що пішохід ОСОБА_11 на момент контакту з транспортним засобом знаходився в горизонтальному положенні, тобто лежав на проїжджій частині і транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , скоїв наїзд та проїхав над тілом потерпілого таким чином, що ліві та праві колеса знаходилися по бокам від тулуба потерпілого, а тіло контактувало лише з днищем автомобіля та його нижніми виступаючими частинами, не підтверджена жодним доказом.

Більш того, висновки експертиз, надані прокурором містять підсумки, на підставі яких виключається заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок контактування із транспортним засобом, яким керував ОСОБА_2 а саме:
- у висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 282 від 30 грудня 2015 року, складеному за результатами проведення комплексної медико-автотехнічної експертизи, зазначено, що тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути внаслідок його падіння на дорожнє покриття після дотичного контакту з легковим автомобілем, але встановити, що контакт відбувся саме з автомобілем, яким керував ОСОБА_2 не представляється можливим;
-у висновку експерта № 197-мк від 22 грудня 2015 року, складеному за результатами проведення судової медико-криміналістичної експертизи одягу ОСОБА_11 зазначено, що визначити вид, модель транспортного засобу, з яким контактував потерпілий неможливо через відсутність відображення у пошкодженнях та слідах ознак, які б могли характеризувати як виступаючі деталі які травмували, так і сам транспортний засіб;
-у висновку експерта № 367/16; 19/12-1/109-СЕ/16 від 29 серпня 2017 року, складеному за результатами проведення комплексної судової медико-автотехнічної експертизи, зазначено, що тілесні ушкодження у потерпілого є характерними для автотранспортної травми, однак вказати якої компоновки був автомобіль (легковий, вантажний, типу джип, автобус, мікроавтобус) експертним шляхом не представляється можливим через відсутність відповідної слідової інформації на одязі, тілі та автомобілі, яким керував ОСОБА_2 , а також зазначено про можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок стиснення тулуба між нижньою частиною якогось автомобіля та опорною поверхнею, при знаходженні тіла травмованого в положенні наближеному до горизонтального, тобто вказаним висновком не встановлено, що саме нижньою частино автомобіля, яким керував ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження потерпілому.
Також суд дійшов висновку, що висновок експерта № 51 від 04 січня 2016 року, складений за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, на який посилається прокурор, як на доказ, що підтверджує винуватість обвинуваченого, містить підсумки, що можуть бути вірними лише за умови, що мав місце факт контактної взаємодії автомобіля з пішоходом, який перебував у статичному положенні, тобто стояв на місці, або рухався попутно на віддалення від автомобіля.
Суд дійшов висновку, що версія сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не порушував правил безпеки дорожнього руху та не здійснював наїзд на потерпілого ОСОБА_11 , узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , слідчим експериментом, проведеним з участю ОСОБА_15 , які зазначали, що перебуваючи в автомобілі, не відчували різких змін швидкості руху, напрямку руху автомобіля, ударів, характерних для зіткнення чи наїзду автомобіля на перешкоду. ОСОБА_2 зупинив автомобіль, коли, побачив тіло людини на дорозі, а також з висновками судових експертиз, якими встановлено відсутність на автомобілі будь-які пошкоджень, характерних для дорожньо-транспортної пригоди.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин не підтверджує події, які викладені в обвинувальному акті, а навпаки підтверджує версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_2 до вчинення цього кримінального правопорушення.

Суд дійшов висновку, що надані суду стороною обвинувачення докази, не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

Враховуючи наведене, з огляду на вимоги частини 1 статті 23, частини 1 статті 368, частини 1 статті 373 КПК України, суд дійшов висновку за необхідне ОСОБА_2 визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та виправдати в зв`язку із недоведеністю, що зазначене кримінальне правопрушення вчинене ним.

Щодо наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України.
Відповідальність за скоєння злочину, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України, наступає у випадку наявності у діях винного прямого умислу, а саме, усвідомлення того, що особа знаходиться в небезпечному для життя стані, і він сам поставив дану особу в такий стан.
Тобто, відповідальність за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених статтями 286, 135 КК України, настає для особи, яка керувала транспортним засобом та порушила правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили тілесні ушкодження потерпілому, і завідомо залишила його без допомоги.
Як зазначалось вище, під час судового розгляду суд встановив непричетність ОСОБА_2 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_11 .
При цьому суд встановив, що ОСОБА_2 був намісці загибелі потерпілого, розумів, що той перебуває у безпорадному стані та не вжив усіх заходів щодо надання йому допомоги, але встановлена судом непричетність ОСОБА_2 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_11 , виключає обов`язок виконувати вимоги пунктів 2.10 а), г), ґ) Правил дорожнього руху і свідчить лише про моральний аспект дій обвинуваченого та про відсутність у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України.

Враховуючи наведене, з огляду на вимоги частини 1 статті 23, частини 1 статті 368, частини 3 статті 373 КПК України, суд дійшов висновку за необхідне ОСОБА_2 визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України та виправдати в зв`язку із недоведеністю, що що в його діянні є склад зазначеного кримінального правопорушення.

6.Мотиви ухвалення рішень щодо речових доказів.
Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України, зокрема, одяг потерпілого необхідно знищити, автомобіль, вважати таким, що повернутий власнику (том 2 арк. с. 120,

Щодо речових доказів, на які під час досудового розслідування накладений арешт, суд вирішує питання відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України з урахуванням положень частини 4 статті 174 КПК України, зокрема, суд дійшов висновку скасувати арешти, накладені на майно, що належить ОСОБА_2 (том 3 арк. с. 173-175, 179-180).

7.Мотиви ухвалення рішення щодо арешту майна.
У зв`язку із виправданням обвинуваченого, відповідно до положень частини 4 статті 174 КПК України, суд дійшов висновку скасувати арешт, що був накладений на майно, належне ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді.

8.Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.
У даному провадженні заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 до Страхової компанії ТОВ «Гарант-Асістанс», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, у якому цивільна позивачка вказувала на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_2 , загинув її син ОСОБА_11 , цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в страховій компанії ТОВ «Гарант-Асістанс». Внаслідок смерті сина цивільній позивачці заподіяна моральна шкода, яка полягає у втраті близької людини, також цивільна позивачка понесла матеріальні витрати, пов`язані з похованням сина, організацію поминальних обідів, виготовленням та встановленням пам`ятника. ОСОБА_7 , посилаючись на статті 127-129 КПК України, статті 12, 23, 1166, 1167 ЦК України, просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 500 000,00 грн моральної шкоди ( том 1 арк. с. 25-27).

Цивільна позивачка потерпіла ОСОБА_7 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, якими обґрунтований цивільний позов.

Цивільні відповідачі відзиви на позовну заяву не подали.

Цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження цивільний позов не визнав, посилаючись на те, що не вчиняв кримінальні правопорушення, шкоду не заподіював.

Представник цивільного відповідача ТОВ «Гарант-Асістанс» участі у судовому розгляді кримінального провадження не приймав, подав до суду письмові заяви, у яких зазначив, що ТОВ «Гарант-Асістанс» не є страховою компанією, тому не може бути належним відповідачем у справі (том 1 арк. с. 224, том 2 арк с. 2-15).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 виправданий за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення та його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, відповідно до положень частини 3 статті 129 КПК України, залишати цивільний позов ОСОБА_7 без розгляду.

9.Мотиви ухвалення рішення щодо процесуальних витрат.
У даному кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 3 546,12 грн, розмір яких підтверджений документально та які, у зв`язку із ухваленням виправдувального вироку, необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України (том 2 арк. с. 133, 147, 157).

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України та виправдати в зв`язку із недоведеністю, що в його діянні є склад зазначеного кримінального правопорушення.

ОСОБА_2 визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та виправдати в зв`язку із недоведеністю, що зазначене кримінальне правопрушення вчинене ним.

Речові докази: штани сірого кольору, куртку чоловічу чорного кольору, кросівки із замші знищити; автомобіль Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_2 вважати повернутим власнику.
Скасувати арешт, що був накладений на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2018 року на автомобіль Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, що був накладений на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2018 року на 1/5 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 3 546,12 грн компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Страхової компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Роз`яснити виправданому ОСОБА_2 , що внаслідок ухвалення виправдувального вироку, він має право на поновлення порушених прав чи свобод та право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1