Провадження №1-кп/369/707/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке надійшло через канцелярію суду, та обґрунтовано тим, що існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані у справі, а також зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що місце реєстрації обвинуваченого межує з окупованою територією України, відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого за місцем реєстрації, у тому числі родини та утриманців, які б забезпечили належну процесуальну поведінку.
Станом на 21.02.2022 суддя ОСОБА_9 перебуває на лікарняному, тому на підставі п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України головуючий суддя ОСОБА_1 розглядає дане клопотання прокурора одноособово.
Представник потерпілого ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримала в повному обсязі.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти клопотання заперечили та просили суд змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_4 заперечили проти клопотання прокурора як необґрунтованого та просили застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та просили зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вказуючи на непомірність встановленого розміру застави, а саме - 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу щодо нього у виді тримання під вартою, не існують та не підтверджуються належними доказами. Захисник ОСОБА_4 вказувала на наявність у її підзахисного міцних соціальних зв`язків, зокрема, матері, про що наявні докази в матеріалах справи.
Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів та відсутності сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого.
Крім того, в судовому засіданні прокурор пояснив, що ризик впливу на свідків та потерпілих підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 знайомився із матеріалами справи та йому відомі контактні дані (телефони та адреси) свідків та потерпілих, тому останній може впливати на вказаних осіб (шляхом шантажу, залякування, погроз) з метою зміни їх показань, може перешкоджати останнім з`являтися до суду з метою неможливості реалізації безпосереднього дослідження судом їх показань.
Вказане клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки об`єктивно доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на даний момент та не зменшились. Зокрема, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину з мірою можливого покарання у виді довічного позбавлення волі, переховуватися від суду, впливу на свідків у справі, допит, яких ще не проведено у справі, а також зважаючи відповідно до статті 178 КПК України на відсутність у обвинуваченого, який не одружений,неповнолітніх дітей на утриманні немає, стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, а також відсутність у останнього до затримання офіційного місця працевлаштування та доказів активної трудової діяльності. Таким чином, вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України. При цьому, відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть у цій конкретній справі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи вказане, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження обставини щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший запобіжних захід, не пов`язаний із обмеженням волі.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
Крім того, суд дійшов висновку про необхідність залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_8 заставу. При цьому, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, а також доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника щодо зменшення розміру застави до помірного (80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), суд дійшов висновку про залишення як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 застави у розмірі, визначеному ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2021 року, а саме у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».
При цьому, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, дійшов висновку, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, обвинувачений вирішить не зникати через побоювання втратити заставу. Суд, дійшов висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не порушує прав обвинуваченого, а тому підстави вважати його завідомо непомірним відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194 КПК України,суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 21 квітня 2022 року включно.
Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:
- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:
Отримувач:
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.
Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119
Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ
Рахунок отримувача UA0018661.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1