Справа № 444/2906/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/718/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № № 0000678 від 28.08.2018 р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 21.06.2019 р. стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква Львівська область, зареєстрованого і проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката

ОСОБА_9 С Т А Н О В И Л А:

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 21.06.2019 р. ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу вступу вироку в законну силу та з часу фактичного затримання.

Вирішено питання про речові докази, судові витрати та арештоване майно.
За вироком суду, ОСОБА_7 28 серпня 2017 року о 01 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Гагаріна, що у с. Віднів Жовківського району Львівської області, в напрямку до центру села, при проїзді її ділянки поблизу будинку №37, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «узбіччя»); Розділу 2 п. 2.1 а), г); 2.3 б), д), 2.9 а), Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.п. 12.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом та чинного договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, рухаючись у населеному пункті із швидкістю 70 км/год., яка є перевищенням встановленої 60 км/год., не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вів його якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, без причин технічного характеру виїхав на ліве узбіччя по напрямку свого руху, що призвело до виїзду його у кювет та подальшого перекидання керованого ним автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пасажири керованого ним автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 :

- ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №111/2017 від 02.10.2017 отримав тілесні ушкодження: зовнішні - крововиливи біля лівого ока множинні втиснуті садна на шиї спереду, підщелепних ділянках спереду і зліва, грудях спереду, спині, попереку, забійна рана в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу, подряпини на правій нозі. Вказані ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів салону автомобіля та стиснення між ними під час ДТП 28.08.2017, у живих осіб відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Причиною смерті ОСОБА_10 стало: порушення функції зовнішнього дихання внаслідок здавлення грудей та живота між тупими предметами, що підтверджується сукупністю характерних ознак для даного виду смерті - множинні точкові крововиливи в шкіру обличчя, грудей; набряк м`яких тканин обличчя, множинні точкові крововиливи на оболонках очей, під легеневу плевру, зовнішню оболонку серця; гостре здуття легень та наявність рідкої крові в дихальних шляхах; ознаки швидко насталої смерті - венозне повнокров`я внутрішніх органів, рідких стан крові в порожнинах серця, великих судинах;

- ОСОБА_11 , згідно висновку експерта №328/17 судово-медичної експертизи від 30.08.2017 отримав закритий перелом п`ятої п`ясткової кисті, садна в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, на передній поверхні лівого надпліччя, на передній поверхні лівої гомілки та лівого гомілково-ступневого суглобу, які утворились від контактів з тупими предметами, могли бути спричиненні 28.08.2017 від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_12 , згідно висновку експерта №329/17 судово-медичної експертизи від 30.08.2017 отримала закритий перелом середньої третини обох кісток правої гомілки, закритий перелом лівої ключиці, струс головного мозку, садна на підборідді, на внутрішній поверхні правої гомілки, на передній поверхні лівої гомілки, синці на задній поверхні лівого плеча, на внутрішній поверхні правої гомілки, рани лівої стопи та лобної ділянки голови. Ушкодження у н/л ОСОБА_12 є наслідком контактів з тупими твердими предметами лівого плечового суглобу, правої гомілки, обличчя, лівої стопи та лівої гомілки, могли бути спричиненні 28.08.2017 від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись із даним вироком, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуваний вирок та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном три роки. В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує, що не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та його вини у вчиненому, вважає зазначений вирок занадто суворим. Просить врахувати молодий вік обвинуваченого, те, що останній не є суспільно небезпечним, раніше не судимий, у вчиненому щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину. Захисник вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у настанні вказаної трагедії винен не тільки обвинувачений, але і багато зовнішніх факторів вплинуло на настання такої.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про час і місце слухання справи. У своїй заяві, адресованій апеляційному суду, просили слухати справу без їх участі. Зазначили, що прибували у кожне судове засідання, однак справа відкладалась з причин умисної неявки обвинуваченого або його захисника. Просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Оскільки, справа тривалий час перебуває у провадженні апеляційного суду, неодноразово відкладалась розглядом за клопотаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників 04.11.2019 р. за клопотанням ОСОБА_7 , 20.01.2020 р. за клопотанням захисника ОСОБА_6 , 25.05.2020р., 16.07.2020р., 24.09.2020р., 22.02.2021 р., 16.07.2021р., 30.09.2021р, 06.12.2021р. та 06.12.2021 р. за клопотанням захисника ОСОБА_9 , при цьому захисник обвинуваченого жодного разу не надав суду доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки у судові засідання, що свідчить про умисне затягування розгляду кримінальної справи стороною захисту, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілих, що не суперечить нормам національного та європейського законодавства.

Так, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку прокурора, який заперечив вимоги апеляційної скарги з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Колегія суддів повністю погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Факт вживання алкоголю 28.08.2017р. підтвердив у суді першої інстанції сам обвинувачений ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_11 , який стверджував, що вживав спиртне із ОСОБА_7 та іншими хлопцями, та свідок ОСОБА_15 ствердив факт купівлі та вживання ними спиртного під час святкування 28.08.2017р.

Щодо висновку експерта № 334/2017 року від 28.08.2017 року та довідки від 12.09.2017, де зазначається, що етанолу в крові ОСОБА_7 не виявлено, то слід зазначити, що зразки на аналіз крові на етанол ОСОБА_7 № 6923 відбирався 29.08.2017 року, тобто через добу після скоєння ДТП, що не може відображати реального стану сп`яніння на момент вчинення ДТП ОСОБА_7 а відтак не може братись до уваги (т.1 а.с. 156-157).

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину у скоєному визнав, судимостей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом та договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в нічний час доби керував транспортним засобом з перевищенням швидкості, що призвело до тяжких наслідків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, то колегія суддів не вбачає такої можливості, виходячи із конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, позиції потерпілих, які не можуть вибачити такої поведінки ОСОБА_7 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б дали підстави для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак подана апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 21.06.2019 р. стосовно ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4