Справа № 214/8295/18
1-кп/214/183/21
У Х В А Л А
Іменем України

15 вересня 2021 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001635 від 19.07.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривче, Борщівського району, Тернопільської області, громадянина України, працюючого ТОВ «Прогресор» водієм, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001635 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

15 вересня 2021 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно свого підзахисного на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 19.07.2018 року приблизно о 08.50 годині, знаходячись на ділянці проїжджої частини в районі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше йому не знайомого ОСОБА_4 , якого він зустрів на вказаній ділянці місцевості, вступив з ним в словесний конфлікт. В ході виниклого конфлікту, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи можливості настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг усвідомлювати настання таких наслідків, умисно завдав одночасно удару кулаками обох рук в ділянку грудей потерпілому ОСОБА_4 , в наслідок чого останній втратив рівновагу, тулуб потерпілого відхилився від свого звичайного положення при зафіксованій правій нозі, та таким чином отримав тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому обох щиколоток і заднього краю великої гомілкової кістки правої нижньої кінцівки з зміщенням уламків і вивихом стопи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1482 від 28.09.2018 року за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ст. 128 КК України за ознаками: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив кримінальне провадження відносно нього за ст. 128 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Свою провигну він визнає частково. У нього дійсно був конфлікт з потерпілим, в ході якого, він штовхнув потерпілого ОСОБА_4 , той зробивши декілька кроів назад упав та отримав ушкодження ноги. Безпосередньо по нозі потерпілого він не бив, а лише штовхнув в груди. Наслідки закриття кримінального провадження по закінчення строку давності йому зрозуміли, також він розуміє, що ці підстави закриття провадження не є реабілітуючими. Просить клопотання захисника задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та вважає, що мається достатньо підстави для закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Строки давності по кримінальному провадженню не перереривались.

Потерпілий заперечував проти задоволення клопотання оскільки обвинувачений ухилявся від розгляду справи та має відповідати за скоєне.

Представник потерпілого заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідив матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337 КПК України). З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_7 мали місце 19 липня 2018 року.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, - минуло понад вісім років, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, клопотання захисника підлягає задоволенню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки за приписом вказаної статті кримінального закону і п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим видом звільнення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин,передбачених ч.1 ст.49 КК України,за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності. Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження в ході судового розгляду керуючись ст.49 КК України, невідкладно розглядаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року (справа №345/2618/16-к).

Суд не приймає до уваги заперечення потерпілого та його представника, оскільки, як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року (справа №462/2762/14, провадження №51-1241км18), за змістом ст. 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, строки давності не переривались.

Судом не встановлено перешкод для застосування норм ст.49 КК УКраїни, тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи наведене роз`яснення Пленуму, вимоги ст. 129 КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження. В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди (т.1 а.с. 31-36), суд залишає без розгляду, так як з таким позовом потерпілий вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення цивільного позову при закритті кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України не передбачено ст. 129 КПК України, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 2 ст. 284, ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити від кримінальної відповідальностіОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0001635 від 19.07.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України закрити відповідно до ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Речовий доказ оптичний диск CD-R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах даного кримінального провадження (Т. 2 а.с. 58-59).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження 17 вересня 2021 року о 12-00 годині.

Суддя ОСОБА_1