КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5186/20 Провадження № 11-кп/824/568/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002516 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_11 просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 рокускасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В доводах апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апелянт зазначає, що суд не надав оцінки обставин про вчинення злочину, який має підвищений ступінь суспільної небезпеки, відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 653/3/18 від 17 березня 2020 року.
Також прокурор вказує на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було дотримано вимог ст. 65 КК України, внаслідок чого суспільна небезпека вчиненого злочину та особи обвинуваченого були штучно знижені та призначено покарання, яке є явно несправедливим та невиправдано м`яким.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 19 квітня 2020 року приблизно о 04 годині 00 хвилин знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Кубанської України, 47-А, побачив автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», з номерним знаком НОМЕР_1 , після чого в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який обвинувачений ОСОБА_7 , пересвідчившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття скла задніх правих пасажирських дверей, проник до автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», з номерним знаком НОМЕР_1 звідки повторно, таємно викрав сумку дорожню, вартістю 1328 гривень 40 копійок, в якій знаходилось: трос буксирувальний вартістю 346 гривень 20 копійок, кабель для зарядки акумулятора, вартістю 155 гривень, інвертор «Mystery», вартістю 583 гривні 50 копійок, розкладна лопатка, вартістю 231 гривні 46 копійок, трійник вартістю 26 гривень 67 копійок, мотузка рулетка, вартістю 141 гривня 90 копійок, а всього на загальну суму 2813 гривень 13 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_12 .
Після чого обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 2813 гривень 13 копійок.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо.
Судом враховано також те, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, що правильно визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом враховано рецидив злочину.
З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.
При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим, з огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення впродовж короткого проміжку часу після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, та не бажає стати на шлях виправлення.
З такими висновками погоджується колегія суддів.
Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодопризначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не може вважатись явно несправедливим через м`якість.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4