Справа № 456/4000/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/49/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, а саме до 20 лютого 2022 року включно.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з альтернативою внесення застави у розмірі від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року.
В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що три з п`яти днів, відведених для подання апеляційної скарги, були неробочими, а тому підготувати ґрунтовну первинну апеляційну скаргу не було змоги; звернувся з такою 30 грудня 2021 року. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 січня 2022 року первинну апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. Про вказане рішення суду дізнався 13 січня 2022 року з Єдиного реєстру судових рішень та одразу повторно подав апеляційну скаргу. Вважає причину пропуску строку поважною та просить такий поновити.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду містить посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, однак не містить посилання на докази, які можуть підтверджувати такі ризики. Крім того, вважає, що жоден з допитаних свідків та потерпіла не вказували, що ОСОБА_7 здійснював на них тиск. Докази ухилення обвинуваченого від слідства відсутні.
Звертає увагу на те, що саме лише обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, винуватість у якому не доведена, не може бути підставою для тримання останнього під вартою понад пів року.
Вважає, що відсутні докази вчинення злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння.
Покликається на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , а саме: перебування останнього у шлюбі, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, спільне проживання з вказаними членами сім`ї. Крім того, обвинувачений є єдиним годувальником сім`ї та учасником бойових дій на сході України; проходив військову службу у період 11 травня 2013 року до 25 червня 2015 року, за що удостоєний рядом нагород; має позитивні характеристики з місця проходження військової служби, а також у ГО «Волинська спілка ветеранів антитерористичної операції»; висловлює щире каяття з приводу вчиненого; відшкодував потерпілій витрати на поховання та лікування.
На переконання апелянта, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить досягнення цілей кримінального судочинства та дотримання прав обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити з мотивів, викладених у ній.
Прокурор Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, у задоволенні апеляційних вимог просив відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
З огляду на викладені у клопотанні адвоката обставини, а також з метою дотримання права на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження №0000309 від 14 травня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2021 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово було продовжено.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду; незаконно впливати експерта, допит якого у судовому засіданні ще не було проведено, а також на свідків у кримінальному провадженні, які частково допитані у ході судового розгляду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій та має позитивні характеристики, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Посилання сторони захисту на те, що прокурором не надано доказів, які обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_7 , не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується заперечення апелянтом факту вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння, то наявність або відсутність вказаної обставини вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі. При цьому вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України належить до обставин, які обтяжують покарання, однак суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати вказану обставину такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку. Тобто наведена обставина може враховуватись судом при призначенні покарання, однак така не враховується при обранні запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.
Стосовно покликання апелянта на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Покликання на необхідність застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини. З огляду на те, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , спричинило загибель потерпілого, а також враховуючи обставини, передбачені статтями 177-178 КПК України, колегія суддів вважає, що застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не відповідає меті застосування запобіжного заходу.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4