Справа № 932/4982/21
Провадження № 1-кс/932/4291/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002168 від 15.12.2020 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, а саме 40 одиниць медичного обладнання.

В обґрунтування клопотання органом досудового розслідування зазначено, що в межах кримінального провадження №0002168 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення діяння, що має ознаки злочину передбаченого ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КПК України.

Зокрема ТОВ «Майстер Буд» отримало грошові кошти в сумі близько 73 млн. грн. за медичне обладнання, яке зобов`язалось поставити та встановити до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня». Проте обладнання не було поставлено та встановлено.

На даний час вказане обладнання виявлено, воно знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Новопирогівська, 66 згідно договорів №16111 від 16.11.2018 у ТОВ «Авідан» та договору №22121 від 22.12.2018 у ТОВ «Радуніт».

Оскільки таке обладнання є об`єктом кримінально-протиправних дій, з метою недопущення його подальшого відчуження на користь третіх осіб, прокурор просить накласти на нього арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Прокурор, будучи повідомленим про судове засідання, не з`явився.

Клопотання розглядається без повідомлення особи, у якої таке перебуває, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно приписів ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.4 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що клопотання стосується арешту майна, яке за доводами клопотання є об`єктом кримінального правопорушення вартістю близько 72 млн. грн. з метою забезпечення, в т.ч. повернення такого майна комунальній лікарні, враховуючи, що йде мова про медичне обладнання серед якого вказано апарати ШВЛ у яких на даний час є гостра потреба, до подачі клопотання слідчий та прокурор підійшли вкрай халатно.

Зокрема до клопотання не додано доказів того, що відповідне обладнання було предметом договору між ТОВ «Майстер Буд» та Департаментом капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та мало бути вмонтовано у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня».

Як вбачається із долученого повідомлення про підозру, на підтвердження вказаних обставин, стороною обвинувачення здобуто відповідний договір підряду, акти вартості вмонтованого устаткування, докази оплати за обладнання та висновок експертизи. Проте відповідних доказів слідчому судді не надано.

Крім того, до клопотання долучено договори відповідального зберігання обладнання, укладені між ТОВ «Пірус Медікал» з однієї сторони та ТОВ «Радуніт» та ТОВ «Авідан» з іншої.

Проте доводи клопотання про те, що відповідне обладнання було придбано підрядником ТОВ «Майстер Буд» для встановлення у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», та в подальшому передано на відповідальне зберігання ТОВ «Пірус Медікал» не підтверджені, хоча у клопотанні вказується на ряд відповідних договорів.

Крім того, згідно протоколу тимчасового доступу до обладнання вбачається виявлення обладнання на 33 позиції. Проте у клопотанні прокурор просить накласти арешт на 40 позицій товару, не мотивуючи різниці.

Крім того у вказаному протоколі тимчасового доступу міститься друкований перелік обладнання із закресленнями деяких позицій, із помітками деяких позицій «галочками». Пояснень із цього приводу клопотання не містить. Відтак слідчий суддя не може ідентифікувати яке саме майно було виявлене слідчим підчас тимчасового доступу.

З огляду на наведене, виконуючи вимоги процесуального закону, слідчий суддя змушений відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002168 від 15.12.2020 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1