ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1363/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/8135/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду окрім іншого, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11 вересня 2021 року включно.

В апеляційних скаргах захисники просили ухвалу скасувати та звільнити ОСОБА_6 з-під варти. Свої вимоги мотивували тим, що лише факт наявності обґрунтованої підозри, тяжкість наслідків та тяжкість самого інкримінованого правопорушення не можуть виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування/перебування особи. В судовому рішенні не зазначено чітких підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу, не надано оцінки ризикам, визначеним ч.1 ст. 177 КПК. Суддею районного суду суттєво порушено право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.

Прокурор про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляв. Захисники та обвинувачений не заперечували проти апеляційного розгляду за відсутності прокурора, а отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.185 КК.
15.07.2021 суд задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання від вартою, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на існування ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КК, а саме: переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, які б слугували соціальним запобіжником порушенню покладених на нього процесуальних обов`язків. Не має постійного місця роботи, а відтак й джерела доходу. Раніше дев`ять разів засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, покарання за які відбував в місцях позбавлення волі. Однак вказана обставина не змусила обвинуваченого в подальшому вести добропорядний спосіб життя та стати на шлях виправлення, та він знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, покарання за яке передбачено лише у виді позбавлення волі.
Зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду за для уникнення покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину.
Також, на даний момент судовий розгляд у кримінальному провадженні триває. Всі свідки судом не допитані, а відтак існує реальний ризик впливу на них обвинуваченим, у разі пом`якшення запобіжного заходу.
Зважаючи на комплексний аналіз матеріалів даного кримінального провадження та сукупність всіх зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що існування передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КК ризиків продовжується та жодним чином не зменшилось.
А тому, усупереч доводам апеляційних скарг захисників обвинуваченого, суд вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, його характер та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи сторони захисту про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів та ймовірного покарання за них не є достатньою підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є непереконливими, оскільки підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 послугувала не лише тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, та ймовірного за нього покарання, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Стосовно порушення права ОСОБА_6 на захист слід відзначити, що під час розгляду клопотання прокурора обвинуваченому ОСОБА_6 був призначений захисник ОСОБА_11 , який діяв на підставі доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а відтак право обвинуваченого на захист порушено не було. Крім того, в даному судовому засіданні судом було вирішено лише питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а розгляд провадження по суті було відкладено.

Окрім того, як вбачається з матеріалів провадження 15.07.2021 року судове засідання районного суду було розпочато о 09:04 год. Питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою по суті відбувалось з 15:22 год. по 15:48 год. Вказане свідчить про те, що захисник ОСОБА_8 мала достатній запас часу для прибуття в судове засідання з метою особистого захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 . Однак, клопотання захисника ОСОБА_8 про намір приймати участь в судовому засіданні районний суд отримав о 15.50, тобто, вже після закінчення судового засідання. А отже, районний суд вжив всі необхідні заходи для забезпечення обвинуваченому ОСОБА_6 його права на захист при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, а тому доводи апеляційних скарг з цього приводу є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг захисників про те, що прокурор не надав будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, колегія суддів також вважає неприйнятними. Адже питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено судом на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і має бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Зазначені стороною захисту апеляційні доводи жодним чином не спростовують висновків районного суду при розгляді питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та не вказують на неможливість обвинуваченого у подальшому перебувати в умовах слідчого ізолятора.

А відтак, дослідивши всі доводи апеляційних скарг, матеріали провадження, колегія суддів не вбачає законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 16.08.2021 Справа № 310/8135/20