ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/97/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №00000126 за апеляційними скаргами прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2022 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вікторівка Манківського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 лютого 2022 року, включно. Визначено відносно підозрюваного заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн. Покладено на ОСОБА_7 , у разі внесення застави та звільнення його з-під варти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2022 року в частині визначення підозрюваному застави в сумі 49620 грн скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється за ч.2 ст.260 КК України.
Під час судового засідання прокурором беззаперечно доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 документований паспортом громадянина Російської Федерації, що свідчить про його можливість переховування на ТОТ АР Крим, може виїхати на постійне проживання до Російської Федерації як громадянин даної країни. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлено понад 1500 осіб, які входили до складу не передбаченого Конституцією України та Законами України збройного формування «самооборона Криму», відносно яких вживаються заходи для встановлення їх місцезнаходження.
Суд не врахував, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, пов`язане із застосуванням насильства та погрозою його застосування, що виключає можливість визначення застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.
Враховуючи дані про особу підозрюваного, наявність існування заявлених ризиків вважає недостатнім застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 49620 грн.
Крім того, у разі визначення судом застави вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок не відвідувати тимчасово окуповану територію України та зону проведення операцій об`єднаних сил.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Вказує, що стороною обвинувачення не надано матеріалів, які б повно та всебічно характеризували особу підозрюваного, а також відсутні матеріали на підтвердження реєстрації організації «Самооборона Криму», місце та час реєстрації, інформація про засновників, склад учасників, яку саме участь приймав підозрюваний.
Заявлені прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України, являються припущеннями, оскільки у даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно ОСОБА_7 обирається вперше, докази факту переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду відсутні. Підозрюваний не має жодних намірів переховуватися, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, продовжувати злочинну діяльність.
Ризик незаконного впливу на свідків також жодним чином не доведений, оскільки 1500 осіб, які начебто входили до складу збройного формування «Самооборона Криму», не встановлені, жодної підозри не оголошено, жодних доказів про їх існування до клопотання не додано.
Наявні правові підстави для обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як убачається з матеріалів провадження, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, міцних соціальних зв`язків не має, перебував у розшуку, підозру не визнає, що вказує на наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.
Як вбачається із матеріалів провадження, 22 вересня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).
На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення стороною обвинувачення серед іншого надано протоколи допиту свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколи огляду, добровільно виданих підозрюваним, посвідчень та нагород окупаційної влади ТОТ АР Крим, та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.
Виходячи з наявних матеріалів, суд погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення за стандартом доказування «обґрунтована підозра».
Відхиляючи доводи захисту щодо необґрунтованості підозри, суд звертає увагу, що на цьому етапі при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходи суд не оцінює докази на предмет наявності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого діяння, а саме наявності в його діях того чи іншого елементу складу злочину, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк до 8 років, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований,міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, підозру не визнає.
Крім того, ОСОБА_7 постійного місця проживання на території неокупованої частини України не має, оскільки зареєстрованийна території Черкаської області, а фактично тривалий час проживав на окупованій території АР Крим.
Також слідчий суддя вірно врахував те, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, проте підозрюваний порушив умови запобіжного заходу, переховувався від органів досудового розслідування у зв`язку з чим з 21 жовтня 2021 року перебував у розшуку.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 був обраний в рамках іншого кримінального провадження позбавлені правових підстав, оскільки факт порушення підозрюваним умов раніше обраного запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000054 за ч.2 ст.260 КК України разом з іншими обставинами характеризують особу ОСОБА_7 .
Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, факт того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, постійного місця проживання не має, міцних соціальних зв`язків не має, порушив умови раніше обраного запобіжного заходу, ухилявся від органів досудового розслідування у зв`язку з чим перебував у розшуку, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, як про те вказує в апеляційній скарзі захисник.
Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.
Посилання апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не доведено наявність обставин, що можуть з високою долею вірогідності підтверджувати наміри ОСОБА_7 щодо переховування від органів досудового розслідування, існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, суду являються немотивованими та грунтується на іншій, суб`єктивній, оцінці апелянтом обставин, встановлених судом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про, те що стороною обвинувачення не доведено існування правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, являються безґрунтовними.
Таким чином, при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави.
Так, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
При цьому, ч.5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, матеріальне становище підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, і прийняв обґрунтоване рішення про те, що застава має бути визначена в мінімальних межах розміру застави, встановленого щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 грн.
Підстав вважати вказаний розмір недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи перелічені вище обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується із таким рішенням слідчого судді.
Таким чином, підстави для збільшення розміру застави, на думку колегії суддів відсутні.
Обставини, на які посилаються в апеляційних скаргах прокурор та захисник, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.
Посилання апеляційних скарг прокурора та захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4