Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:
цією ухвалою задоволено клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 год. 00 хв. 06 грудня 2021 року.
Строк дії ухвали - до 15 год. 06 грудня 2021 року.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий за ухвалою суду про доставку до суду для розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу. На даний час підозра ОСОБА_8 вручена і він свою вину визнав частково, однак, він перебуває на обліку у психдиспансері, тому можливо він не повністю усвідомлює свої дії, поведінку та думки. Зазначає, що жодний ризик передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором документально не доведений. Звертає увагу, що відповідно до показів слідчого та прокурора у суді: підозрюваному відразу після вчинення двох злочинів 18.06.21 та 20.06.2021 ніякий запобіжний захід взагалі не обирався і клопотання з даного приводу не виносилось, підорюваний сам прибув до слідчого 23.06.21 для вручення підозри, після оголошення підозри йому ніякої повістки не вручалось, після оголошення підозри привід до нього не застосовувався, за місцем своєї реєстрації він не перевірявся, під час перебування у розшуку нових злочинів чи правопорушень не вчинив, матеріалів стосовно проведення психіатричної експертизи (осудності) суду не надані. Звертає увагу, що підозрюваний на даний час: має знайомих і в них проживав до затримання, потребує постійного лікування, так як в нього на ногах тропічна язва, має інвалідність 3 групи, перебуває на обліку і після проведення судово-психіатричної експертизи може взагалі бути визнаний не осудним чи частково осудним, що виключає в його діях складу злочину, а лише вчинення суспільно-небезпечного діяння.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні (продовженні) щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження №295/14360/21, в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001320 від 19.06.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.296 КК України.
Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 18 червня 2021 року близько 18 години 50 хвилин, ОСОБА_8 перебував на території літнього майданчику кавярні «Шарікава», що в м. Житомирі, неподалік будинку № 18, що по вул. Михайлівській. В цей же день, час та місці у ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом поєднаним із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, існуючі в суспільстві правила поведінки і моралі, демонструючи брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі дістав заздалегідь заготовлений предмет, ззовні схожий на кухонний ніж та наблизившись до ОСОБА_10 намагався нанести останній удар указаним предметом, однак не влучив, у зв`язку із тим, що ОСОБА_10 зреагувавши на удар - відскочила та почала втікати, оскільки вказані дії сприймала як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ставлячись зневажливо до перехожих громадян, при цьому грубо порушуючи громадський порядок і спокій окремих громадян, існуючі в суспільстві правила поведінки і моралі ОСОБА_8 почав розмахувати заздалегідь заготовленим предметом, ззовні схожим на кухонний ніж у бік перехожих, тим самим демонструючи свою зневагу до суспільства та окремих громадян. В подальшому неправомірні дії ОСОБА_8 були припинені перехожими, котрі повалили останнього на землю та утримували до приїзд; працівників поліції.
Крім того, 20.06.2021 близько 15 години 15 хвилин, ОСОБА_8 перебував за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська 15, а саме біля магазину «Полісся Продукт», де помітив раніше невідомих йому осіб, які проводили акцію з приводу влаштування тварин до сімей. В цей же день, час та місці у ОСОБА_8 виник раптовий умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно почав провокувати конфлікт з представником організації «Зоодозор» ОСОБА_11 , в громадському місці, висловлюючись нецензурною лайкою. Реалізуючи свій умисел в цей же день, час, місці та за вказаних обставин. ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, існуючі в суспільстві правила поведінки і моралі, демонструючи брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі наблизившись до ОСОБА_11 спричинив конфлікт з останньою, в результаті якого висловлювався нецензурною лайкою, в бік останньої, плював в неї, розмахував перед її обличчям зламаною тростиною, тим самим демонструючи свою зневагу до суспільства та окремих громадян. В подальшому неправомірні дії ОСОБА_8 були припинені працівниками поліції.
23.06.2021 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.296 КК України.
15.07.2021 отримано відповідь на запит з КНП «Обласний медичний спеціалізований центр», згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 спостерігався у лікаря психіатра з приводу шизофренії, а тому 16.07.2021 слідчим винесено постанову про призначення судово-психіатричної експертизи.
16.07.2021 доручено працівникам оперативного підрозділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області забезпечити явку на 20.07.2021 ОСОБА_8 до КНП Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради, з метою проведення вказаної експертизи, однак останнього за місцем реєстрації не було, та встановлено, що ОСОБА_8 за вказаною адресою не проживає.
10.08.2021 винесено постанову про оголошення ОСОБА_8 в розшук.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.09.2021 надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.
24.10.2021 о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку, передбаченому ст.191 КПК України.
25.10.2021 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 05.11.2021.
На думку апеляційного суду клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.199 КПК України (а.п.1-5), подано у визначений цією статтею, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відповідні відомості та обставини які враховуються при продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.
Вирішуючи зазначене клопотання слідчого, (після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження, при цьому, підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання слідчого, просили застосувати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання) слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.
Крім того, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.296 КК України.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення ОСОБА_11 від 10.06.2021 (а.п.13); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 21.06.2021 (а.п.14-15); протоколом огляду предмету від 22.06.2021, а саме диску з відеофайлами з камер відео спостереження фасаду приміщення кав`ярні «Шарікава» (а.п.16-18); протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення ОСОБА_10 від 18.06.2021 (а.п.19); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 20.06.2021 (а.п.20); протоколом огляду місця події від 18.06.2021 (а.п.21-22); протоколами допитів свідків (а.п.23-29); іншими матеріалами провадження.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.296, ч.1 ст.296 КК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
В даному випадку, апеляційний суд вважає доведеним ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду (встановлено слідчим суддею), з огляду на те, що останній є раніше судимою особою, не має сім`ї та осіб на утриманні (відсутні стійкі соціальні зв`язки), не працює (відсутнє джерело доходу), не проживав за місцем реєстрації, перебував у розшуку (а.п.8-9). Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість та високий ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.
На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, який раніше судимий, постійного та офіційного заробітку не має, неодружений, не проживав за місцем реєстрації, перебував у розшуку, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
З приводу апеляційних тверджень захисника про незастосування в попередньому до його підзахисного міри запобіжного заходу, добровільну явку підозрюваного до слідчого 23.06.21 для вручення підозри, відсутність відповідних процесуальних дій та повідомлень з боку органу досудового розслідування, попередню належну поведінку підозрюваного, апеляційний суд знаходить їх безпідставними, принаймні з огляду на письмові докази, котрі перебувають в матеріалах провадження. Дійсно, після оголошення 23.06.2021 відповідної підозри ОСОБА_8 , жодної міри запобіжного заходу не застосовувалось, того ж дня, останнім під час допиту зазначено про місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим, 16.07.2021 в ході виконання працівниками оперативного підрозділу Житомирського РУП ГУНП забезпечення явки на 20.07.2021 ОСОБА_8 до КНП Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради, з метою проведення експертизи, останнього за місцем реєстрації не було, встановлено, що ОСОБА_8 за вказаною адресою не проживає. Вище зазначене і стало тією обґрунтованою підставою (фактично встановлене органом обвинувачення переховування підозрюваного) для оголошення останнього в розшук, та в подальшому, відповідного застосування міри запобіжного заходу.
В свою чергу, посилання захисника на те, що під час перебування у розшуку його підзахисний ОСОБА_8 нових злочинів чи правопорушень не вчинив, що він має знайомих, у котрих проживав до затримання, потребує постійного лікування, має інвалідність 3 групи, перебуває на обліку і після проведення судово-психіатричної експертизи може взагалі бути визнаний не осудним чи частково осудним (що за відсутності відповідного експертного дослідження є передчасним), з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та встановлених ст.177 КПК України ризиків, на даний час, є об`єктивно недостатніми для спростування ризиків, так і того, що останній виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з строком дії ухвали до 15 год. 00 хв. 06 грудня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: