Провадження №1-кс/369/2898/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської областi ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого групи слідчих-начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001031 від 24.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання слідчого групи слідчих-начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001031 від 24.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження № 0001031 від «24» жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що 28.02.2018 року відносно ОСОБА_5 , було вчинено шахрайські дії з боку ОСОБА_6 ( зареєстрована АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_1 ).

10.02.2015 року ОСОБА_5 уклав попередній договір купівлі-продажу квартири, предметом якого було зобов`язання в майбутньому укласти Основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

За даним договором ОСОБА_5 сплатив повністю суму вартості даної квартири в розмірі 840711,00 грн (що на день укладення попереднього договору складало 46865 доларів США. Про дану угоду знала його знайома ОСОБА_6 , оскільки між ними були близькі стосунки, вони обговорювали дану угоду. Це на той час ОСОБА_6 висловлювалась, що також хотіла б собі таку квартиру, планує придбати та буде збирати кошти.

В лютому 2018 року ОСОБА_6 , знаючи, що ОСОБА_5 повністю виплатив вартість даної квартири та буде оформлювати право власності, заявила про своє бажання придбати дану квартиру. Нібито з метою економії коштів на оформлення (нотаріальне посвідчення, податки) вона скористалась довірою до неї та вмовила ОСОБА_5 на те, що доцільно договір купівлі-продажу оформити відразу на неї, а вона потім сплатить ОСОБА_5 вартість даної квартири в сумі його витрат, або переоформить її в зворотному порядку на ОСОБА_5 ..

28.02.2018 року у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , погодився з її пропозицією, з тим, що квартира відразу буде оформлюватись на неї. В присутності ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_9 як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем даної квартири. Жодних коштів а ні на сплату вартості квартири, а ні на оформлення даної угоди ОСОБА_6 не мала, та, відповідно, не витрачала, всі кошти були сплачені особисто ОСОБА_5 ..

ОСОБА_6 знала, що ОСОБА_5 дуже довіряв їй, та скориставшись цією довірою, вмовила його добровільно погодитись на запропонований нею порядок оформлення квартири. В нього не було сумнівів про те, що якщо вона не зможе виплатити кошти, вона поверне квартиру. Однак, відразу після оформлення договору купівлі-продажу на ОСОБА_6 почала постійно відтермінувати строки сплати через якісь особисті проблеми. Через деякий час вона повідомила, що в неї немає жодних коштів та доходів, тому вона переоформить квартиру на ОСОБА_5 , та кватирою користуватись не буде, віддасть ОСОБА_5 ключи. Перебуваючи у впевненості, що вона дотримається обіцянки, ОСОБА_5 зробив за власний кошт ремонт у даній квартирі, постійно сплачував комунальні та інші платежі, періодично проживав у цій квартирі, придбав меблі та технічне обладнання, побутову техніку. ОСОБА_6 комунальні платежі за утримання квартири не сплачувала жодного разу.

В цьому році ОСОБА_5 переніс складну хірургічну операцію, в нього виникла потреба продати дану квартиру, оскільки були потрібні гроші на лікування.Однак ОСОБА_6 почала уникати зустрічей та спілкуванні з цього приводу, наразі загалом відмовилась від своєї обіцянки повернути квартиру, завивши, що ніколи не збиралась її повертати .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282405765 від 02.11.2021 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано за ОСОБА_10 , на підставі договору дарування квартири, серія та номер: 2068, виданий 15.10.2021 року , видавник ОСОБА_11 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області.

В поданому клопотанні слідчим зазначено, що з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження нерухомого майна є необхідність накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

02.11.2021 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на нерухоме майно, з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого групи слідчих-начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001031 від 24.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Заборонити уповноваженим органам вчиняти будь-які дії щодо реєстрації та перереєстрації вказаних об`єктів нерухомого майна, а також заборонити, користуватись та розпоряджатись вказаним нерухомим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Суддя ОСОБА_1