Справа № 454/563/15-к
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Сокаль 06.12.2021 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :
секретаря ОСОБА_2 ,

з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокаль скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову старшого слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2017 року про закриття кримінального провадження покликаючись на те, що 19.11.2021р. на його запит отримав через мережу «Вайбер», лист відповідь від 19.11.2021р. з додатками, зокрема постанову про закриття кримінального провадження від 17.11.2017р., внесеного до ЄРДР під №000936 від 26.08.2014р. Зазначає, що його як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні про вказане рішення слідчого повідомлено не було. Вказує, що раніше 26.11.2014р. постановою слідчого вже було закрито дане кримінальне провадження. Ухвалою слідчого судді дане рішення слідчого було скасовано. Скаржник неодноразово звертався до правоохоронних органів та органів влади з проханням надати інформацію про хід досудового розслідування. Вважає, що рішення слідчим про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Органом досудового розслідування не здійснено усіх необхідних дій про встановленню усіх свідків та учасників події, зокрема не проведено допиту робітників, які здійснювали будівельні роботи пам`ятки архітектури, із якими він спілкувався перед нападом, а також інших мешканців м.Белз, які бачили цю подію. Слідчий не взяв до уваги висновки експерта про наявність у потерпілого характерних ушкоджень, не взяв до уваги інші твердження скаржника.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеними у скарзі.

Заслухавши скаржника, а також дослідивши матеріали скаргу і додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Положенням ч. 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, зокрема і тих, які є підставою закриття кримінального провадження, покладається на слідчого або прокурора. Таке доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Сторона обвинувачення відповідно до ст.93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.94КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно постанови слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2017р. закрито кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за №0000936 від 26.08.2014р. Закриваючи кримінальне провадження слідчий керувався п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000936 від 26.08.2014р., вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим здійснено ряд процесуальний дій для встановлення обставин справи, зокрема на виконання вимог ухвали слідчого судді від 24.02.2015р. проведено допит ряду свідків, зокрема надано доручення слідчим Козятинського ВП Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області допитати робітників які проводили роботи у церкві Св. Миколая у м. Белз, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Також зі матеріалів провадження та змісту постанови про закриття кримінального провадження встановлено, що показання заявника не підтверджуються іншими доказами, проведеними заходами встановити будь-яких інших свідків чи очевидців даної події не представилось можливими та слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно п.8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Таким чином на підставі наведеного, а також беручи до уваги проведені слідчим процесуальні дії у кримінальному провадженні, слідчим 17.11.2017р. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Надані докази і матеріали свідчать про те, що в кримінальному провадженні слідчим перевірено доводи заявника у повному обсязі, зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення.

Аналізуючи постанову про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку, що слідчий вчинив всі необхідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення обставин кримінального провадження.

Суд не може прийняти до уваги незгоду скаржника з позицією слідчого, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується, тому оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про передчасність закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а судом не встановлено, що доводи скаржника дають підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства.

При таких обставинах слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов переконання про необхідність поновлення скаржнику строку для оскарження постанови слідчого, оскільки у матеріалах провадження відсутні чіткі дані щодо вручення йому такої.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Поновити скаржнику ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - відмовити.

Копію ухвали вручити особі, якою подано скаргу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя : ОСОБА_1