Справа № 127/1309/19
Провадження №11-кп/801/990/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000422 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань від 26.10.2018, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно вантажником, з неповною середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:
- 03.04.2018 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2018 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироку законної сили.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишено без змін тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження з моменту затримання, тобто з 23.11.2018 по день набрання вироку законної сили.

Судом установлено, що ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан ОСОБА_9 , викликаний його інвалідністю третьої групи, зумовленою ушкодженням правої руки, а також використовуючи збіг тяжких особистих та сімейних обставин потерпілого, зокрема переїзд з м. Донецька, відсутність постійного місця проживання та джерел доходів, приблизно з кінця травня до кінця липня 2018 року вчинив його вербування, переміщував та переховував з метою експлуатації, при цьому, погрожуючи застосуванням та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Так, ОСОБА_8 , приблизно в кінці травня 2018 року, перебуваючи біля готелю «Південний Буг», що на площі Героїв Чорнобиля, 1 у м. Вінниці, зустрів ОСОБА_9 , переселенця з м. Донецька, та, діючи з метою його експлуатації, шляхом примусового залучення до зайняття жебрацтвом, використовуючи його уразливий стан, викликаний інвалідністю 3 групи, збігом тяжких особистих та сімейних обставин потерпілого та відсутністю будь яких коштів для існування, завербував його, застосувавши до нього фізичне насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, та психологічний тиск, який виразився в залякуванні і погрозах подальшого застосування такого насильства у випадку відмови останнього від зайняття жебрацтвом під його наглядом.
Вчинивши вербування ОСОБА_9 до зайняття жебрацтвом, ОСОБА_8 перемістив його до орендованої ним квартири АДРЕСА_2 , де й у подальшому переховував, відразу обмеживши у вільному пересуванні по місцевості, шляхом постійного, пильного нагляду за ним для запобігання можливості втечі. З метою недопущення звернення ОСОБА_9 до правоохоронних органів або сторонніх осіб, що могло призвести до викриття та припинення його протиправних дій, ОСОБА_8 особисто переміщав ОСОБА_9 до місць жебракування на території м. Вінниця та м. Житомира, здійснюючи систематичний контроль за ним під час жебракування, забирав в останнього гроші, випрошені у сторонніх осіб, та по завершенню переміщав знову до квартири, в якій вони проживали.
При цьому, ОСОБА_9 незаконно утримуючись в орендованій ОСОБА_8 квартирі, будучи обмеженим у вільному пересуванні та спілкуванні з іншими сторонніми особами, перебуваючи під постійним наглядом, отримуючи систематичні погрози заподіянням насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, будучи інвалідом 3 групи, реально сприймав зі сторони ОСОБА_8 погрози фізичної розправи і не мав здатності чинити опір насильницьким діям останнього.
В кінці липня, перебуваючи в м. Житомирі, ОСОБА_9 вдалось втекти від ОСОБА_8 та поїхати у м. Вінницю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 149 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. Застосувати ч.1 ст. 71 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2018 у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі. Інкримінований йому злочин вчинив під час іспитового строку, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року. Просить винести своє рішення, яким призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки покази одинадцяти допитаних свідків повністю підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_8 та спростовують його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, крім того судом першої інстанції залишились не дослідженні обставини, з`ясування яких мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив задовольнити його апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили задовольнити їхню апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України (торгівля людьми, тобто вербування, переміщення, переховування людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого), є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними у справі доказами, в їх сукупності.
Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні підтвердив факт того, що дійсно ОСОБА_8 вчиняв відносно нього незаконні дії. Він є інвалідом та у нього ушкоджена рука, права нога та тіло. Так в середині літа 2018 року потерпілий ОСОБА_9 у місті Вінниця познайомився із обвинуваченим ОСОБА_8 під час жебракування та ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що останній з цього часу буде працювати на нього. ОСОБА_8 погрожував потерпілому, бив, тому ОСОБА_9 погодився на пропозицію ОСОБА_8 також потерпілий зазначив, що ОСОБА_8 постійно спостерігав за ним, забирав у нього всі гроші, не давав можливості кудись піти та постійно ходив за ним. У подальшому ОСОБА_8 забрав потерпілого жити у свою квартиру. ОСОБА_8 змушував ОСОБА_9 жебракувати, який за день отримував 500-800 грн., якщо було менше то ОСОБА_8 бив потерпілого. У подальшому ОСОБА_8 перевіз ОСОБА_9 до м. Житомира, щоб останній жебракував, це тривало близько двох місяців. Крім вказаного, потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що крім ОСОБА_8 за ним спостерігала його дружина ОСОБА_10 , щоб він не втік.
Показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .
Крім того винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 26.10.2018;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.10.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_9 просить прийняти міри до ОСОБА_8 , який протягом червня-липня 2018 року шляхом побиття та погроз фізичної розправи примушував до жебракування ОСОБА_9 , який являється інвалідом;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_19 в присутності двох понятих вказав на фотокарку із зображенням ОСОБА_9 , як на особу з понівеченою рукою, який жебракував у м. Вінниці разом із чоловіком на ім`я « ОСОБА_24 »;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_19 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , як на особу на ім`я « ОСОБА_24 », який винаймав у нього квартиру за адресою: АДРЕСА_3 протягом квітня-травня 2018 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_14 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , як на особу, який розшукував ОСОБА_9 та який погрожував жестами ОСОБА_9 , коли останній жебракував біля готелю «Південний Буг» у м. Вінниці;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_14 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , як на особу на ім`я « ОСОБА_24 », який примушував його жебракувати у м. Вінниці;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 в присутності двох понятих вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_25 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_9 , як на чоловіка у якого понівечена рука;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_26 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , якого ОСОБА_26 бачила у м. Вінниці разом із чоловіком у якого була сильно понівечена права рука;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_13 в присутності двох понятих вказав на особу із зображенням ОСОБА_8 , як на особу ромської національності, який винаймав у нього житло;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_15 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_9 , як на особу із понівеченою рукою, який жебракував у м. Вінниці біля осіб романської національності;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_15 в присутності двох понятих вказала на особу із зображенням ОСОБА_8 , як на особу ромської національності, який проживав у квартирі АДРЕСА_4 та біля якого знаходився чоловік із понівеченою рукою;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , як на особу ромської національності, який заходив у хостел та шукав ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, відповідно до якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_16 вказала на особу із зображенням ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2018, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_8 , як на особу ромської національності, який проживав у АДРЕСА_3 .
Крім цього, показання потерпілого ОСОБА_9 підтвердили свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які підтвердили те, що ОСОБА_8 змушував ОСОБА_9 жебракувати у місті Вінниця та місті Житомир, що дійсно разом із дружиною пильно спостерігали за ОСОБА_9 під час того, як останній жебракував біля Будівельного технікуму у місті Вінниця, також свідки підтвердили той факт, що дійсно ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_9 до міста Житомира для жебракування, однак ОСОБА_9 у подальшому втік від нього.
Свідок ОСОБА_19 зазначив про те, що обвинувачений ОСОБА_8 орендував у нього квартиру, а потім свідок бачив, як ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_28 на АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 жебракував а ОСОБА_8 сидів під деревом і спостерігав за ним.
З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018, 06.11.2018, свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 впізнали за фотознімками, як потерпілого ОСОБА_9 , як особу яка жебракувала у місті Вінниця з понівеченою рукою, так і обвинуваченого ОСОБА_8 , який винаймав квартиру, де утримував ОСОБА_9 так і погрожував жестами останньому коли ОСОБА_9 жебракував біля готелю «Південний Буг» у місті Вінниця.
Сукупність приведених і оцінених доказів дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України (торгівля людьми, тобто вербування, переміщення, переховування людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого).
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства" від 25 січня 1996 року).
Таким чином, не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в часині того, що покази одинадцяти допитаних свідків повністю підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_8 та спростовують його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки свідок ОСОБА_20 зазначила про те, що їй про обставини справи відомо зі слів свідка ОСОБА_10 . З показань свідків ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_8 та його друзі приїздили до м. Житомира, що б жебракувати, свідок ОСОБА_30 зазначив про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були у місті Житомир 3-4 дні та на його думку у них гарні відносини.
Крім того, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 зазначили про те, що вони є друзями обвинуваченого ОСОБА_8 , а свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 є родичами дружини обвинуваченого.
Свідки ОСОБА_11 зазначила про те, що вона була сусідкою ОСОБА_8 , а у свідка ОСОБА_13 . ОСОБА_8 винаймав квартиру.
Також, у ході судового провадження встановлено те, що свідок ОСОБА_10 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 та у них є спільні діти. Під час розгляду вказаного кримінального провадження остання для того, щоб допомогти ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності неодноразово, як вводила суд в оману так і намагалась вплинути на свідків, які є родичами та друзями, як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_10 .
Таким чином судом належним чином мотивовано висновок про те, чому враховано показання одних свідків та надано критичну оцінку покаранням інших свідків.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині неврахування судом обставин, з`ясування яких мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, суд наголошує, що висновки суду про винність чи невинуватість відповідно до ст.94 КПК України здійснюються на підставі оцінки усіх доказів в їх сукупності. При цьому сукупність вищеперерахованих та оцінених судом доказів дають підставу вважати доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
При цьому надані свідком ОСОБА_10 відеозапис розмови за участю потерпілого не міг бути прийнятий судом, оскільки такий доказ отриманий з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та фактично є допитом потерпілого.
Окрім того неспроможними є доводи сторони захисту про порушення норм КПК України під час допиту потерпілого. Як убачається з журналу судового засідання (т.1 а.с.56-59) та технічного носія інформації, суд пересвідчився в особі потерпілого ОСОБА_9 перед початком допиту та провів його допит у відповідності до ст.353 КПК України. При цьому доводи сторони захисту про безпідставне відхилення судом клопотання про повторний допит потерпілого не ґрунтуються на законі, оскільки в ході заявлення такого клопотання не було обґрунтовано перед судом, які конкретно питання слід з`ясувати та неможливість їх з`ясування в ході першочергового допиту.
Також суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що стороною захисту ставиться питання про скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Проте ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду не наведено підстав, які відповідно до ст.412 КПК України дають підставу для прийняття такого рішення.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, апеляційний суд зазначає, що відповідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 149 КК України суд врахував тяжкість правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочин вчинив під час іспитового строку.
Окрім цього судом враховано також наслідки злочину, його тривалість.
З урахуванням таких даних про особу обвинуваченого та обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вірно дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ч.2 ст. 149 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 7 (семи) років з конфіскацією майна та відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначив ОСОБА_8 у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Тому, призначене судом покарання, повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.
За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року у кримінальному провадженні №№0000422 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань від 26.10.2018 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: