ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4274/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2021 року до суду надійшла адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у якій він просить: визнаи дії слідчого Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 у незаконному проникненні та проведенні незаконного обшуку за вказаною адресою, безпідставному вилученнні, незаконному утриманні та неповерненні вилученого майна, яке належить ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК»-протиправними та зобов`язати слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві, повернути комп`ютерну техніку ТзОВ «Екстра Лінк», вилучену 21.08.2021, за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 150/15.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про її повернення за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно положень ст.ст. 22,26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
Разом з тим, з долучених до матеріалів скарги документів не вбачається, що вона подана у межах розпочатого кримінального провадження, що є необхідним для встановлення відповіданості викладених у скарзі обставинам та визначення процесуального статусу особи, яка звертається до слідчого судді зі скаргою.
Значення у змісті скарги суб`єкт оскарження не може жодним чином свідчити, як доказ щодо відкриття кримінального провадження та унеможливлює здійснення слідчим суддею своїх повноважень, зокрема вирішення питання щодо повернення тимчасово вилученого майна.
Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких; не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства » від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки відповідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Разом із тим, слідчий суддя звертає увагу, що повернення скарги не позбавляють особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення скарги та повторного звернутись до суду першої інстанції з порушенням питання про поновлення строку на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора відповідно до положень §1 глави 26 КПК України.
На підставі, викладеного, керуючись ст.ст. 1,2,3,12,26, 303 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В
Скаргу - повернути особі, яка її подала
Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами (ч. 3 ст. 304 КПК України).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 7 ст. 304 КПК України).

Слідчий суддя: