У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві клопотання захисника про визнання копій документів очевидно недопустимими доказами в межах розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 від 21 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про визнання очевидно недопустимими в порядку вимог ст.89 КПК України доказів у даному кримінальному провадженні, а саме копії постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 16.11.2019 року та інших копій документів, які будуть подаватися стороною обвинувачення в межах судового розгляду даного кримінального провадження. Клопотання мотивоване тим, що в силу вимог ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження зобов`язана надавати суду оригінал документа.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника, вказав, що вважає доводи, викладені захисником, необґрунтованими. Зокрема, вказав, що він подає суду належним чином завірені копії документів, які відповідають оригіналам, що містяться в матеріалах інших кримінальних проваджень.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дійшов наступного висновку.
Так, статтею 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Натомість, на даному етапі судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості встановити факт очевидної недопустимості доказів, вказаних у клопотанні захисника, та встановлення такого факту можливе лише під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками судового розгляду, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження, та які ще не були дослідженні судом.
На підставі наведеного та керуючись ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання копій документів очевидно недопустимими доказами відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1