490/8328/21 18.02.2022
н/п 1-кп/490/732/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/8328/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2022 року місто Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001227, відомості про яке внесено 18.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.01.2017 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 03.05.2019 р. умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 11 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
24 квітня 2021 року, близько 03.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , проходив повз будинок АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_4 та у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через огорожу та проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де підійшов до одного з вікон житлового будинку за вищевказаною адресою, обладнаного металевими ґратами. В подальшому, ОСОБА_5 застосовуючи металеву трубу, яку знайшов на території домоволодіння, відтягнув металеві прути на вікні.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись викруткою, яку він заздалегідь взяв з собою та яку порахував зручним знаряддям вчинення злочину і такми, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину, відімкнув вікно та проник через нього до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав металевий сейф сірого кольору торгівельної марки «Паритет-К» моделі «L.26.K», розміром 35х26х26 см., вартістю 221,60 грн. в якому зберігалися грошові кошти в сумі 1700 шекелів держави Ізраїль, що в перерахунок відповідно до курсу НБУ станом на 24.04.2021 р. складає 14627.99 грн.; металевий сейф чорного кольору без маркування розміром 20х20х15 см., вартістю 40,23 грн., в якому зберігалися золоті прикраси, а саме: золотий перстень з напиленням білого кольору, 585 проби, вагою 5 грамів, вартістю 8 000 грн.; золотий перстень з каменем «Аметист», 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 4 000 грн.
Після скоєного, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 .
В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 26 889,82 грн.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинені повторно, поєднані із проникненням до житла, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав провину та заявлений цивільний позов у повному обсязі, підтвердив всі обставини встановлені в ході досудового розслідування, та пояснив суду, що 24.04.2021 р. о 03:00 год. дійсно перебував біля будинку АДРЕСА_2 , і у нього виник умисел на викрадення чужого майна. ОСОБА_5 переліз через огорожу та проник у домоволодіння, підійшов до вікна будинку, яке було огорожено металевими гратами, знайшов металеву трубу, за допомогою якої відтягнув металеві прути на вікні, відвмкнув вікно викруткою, яку приніс із собою та проник до приміщення житлового будинку. Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_5 викрав металеві сейфи з грошима та золотими прикрасами, і залишив приміщення житлового будинку. Після чого поклав два сейфи до мішку і переніс його за місцем своєї роботи у мкр. Варварівка, де вскрив сейфи, з яких забрав грошові кошти в шекелях та два перстня, як в подальшому продав приблизно за 13000 гривень, а гроші обміняв на гривні біля Центрального ринку. Як вказав обвинувачений, половину коштів він віддав колишній дружині і дітям, а половину залишив собі на власні нужди.
Обвинувачений щиро покаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати, оскільки він зробив для себе належні висновки і більше не допустить вчинення неправомірних дій. Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов визнав в повному обсязі, та повідомив, що виплатив потерпілому 3000 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої своїми діями.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 24.04.2021 р. у нього з житлового будинку було викрадено два металевих сейфа, в яких зберігались грошові кошти та золоті прикраси. Підтвердив, що бвинувачений на теперішній час виплатив йому 3000 грн.
Оскільки в судовому засіданні, обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи позицію потерпілої, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 злочину і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану із проникненням до житла.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як слідує із рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року, відповідно до правил ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.
Загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, відповідно до положень ст. 65 враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, неодружений, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря- психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2010 р. з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, раніше судимий, провину визнав повністю, щиро покаявся, тобто зробив для себе належні висновки, а також враховуючи висновки досудової доповіді про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, здійснюючи нагляд і контроль під час іспитового строку, у зв`язку із чим суд приходить до переконання про необхідність призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від реального його відбуття на підставі вимог ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого іспитового він не вчинить іншого кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від відбування реального покрання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Крім того, потерпілим ОСОБА_4 , було заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 26 889 грн. 82 коп. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що в результаті завданих ОСОБА_5 дій, які мали місце 24.04.2021 р. потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 26 889,82 грн., що вказано в обвинувальному акті.
Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд враховує те, що обвинуваченим ОСОБА_5 було виплачено 3000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що підтверджується наданими суду розпискою від 29.11.2021 р. від ОСОБА_7 , про отримання 2000 грн. та квитанції №048644 від 23.01.2022 р. про переказ 1000 грн., а також повне визнання заявлених позовних вимог обвинуваченим.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Таким чином, з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в повному обсязі, однак вже виплатив рахунок спричиненлої матеріальної шкоди 3000 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Так, на підставі вимог ст. 1166 ЦК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (з урахуванням виплачених 3000 грн.) 23 889 грн. 82 коп. (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят дві коп.) відшкодування матеріальної шкоди.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили слід наступним чином вирішити долю речових доказів, а саме:
- диск для лазерних систем зчитування «VIDEX CD-R 16X» з відео, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;
- металевий сейф сірого кольору торгівельної марки «Паритет-К» моделі «L.26.К» розміром 35х26х26 см у пошкодженому стані, металевий сейф чорного кольору розміром 20х20х15 см у пошкодженому стані, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області повернути власнику.
Як слідує зі змісту ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
З огляду на це, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави суму процесуальних витрат на проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-21/13579-ТВ від 12.10.2021 року вартістю 1372,96 грн. та судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-21/13588-ТР від 12.10.2021 року вартістю 1372,96 грн.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави на загальну суму 2745,92 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять тисяч гривень дев`яносто дві копійки), в рахунок відшкодування вказаних процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0001227.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався. З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 100, 124, 349, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від реального відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування ним матеріальної шкоди - задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 23 889 грн. 82 коп. (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят дві коп.).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 2745,92 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять тисяч гривень дев`яносто дві копійки).
Речові докази у кримінальному провадженні :
- диск для лазерних систем зчитування «VIDEX CD-R 16X» з відео, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;
- металевий сейф сірого кольору торгівельної марки «Паритет-К» моделі «L.26.К» розміром 35х26х26 см у пошкодженому стані, металевий сейф чорного кольору розміром 20х20х15 см у пошкодженому стані, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області повернути належному власнику ОСОБА_4 .
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Суддя ОСОБА_1