справа № 208/6668/18
№ провадження 1-кп/208/8/21
УХВАЛА

16 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання в об`єднаному кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, про продовження строку тримання під вартою, -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 30.11.2021 року.

У судовому засіданні прокурорами заявлено клопотання про продовження раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із посиланням на ризики передбачені п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Підставою для застосування саме заявленого запобіжного заходу є характеризуючи данні на особу обвинуваченого, який є раніше засудженою особою, в тому числі щодо корисливих злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, відсутність офіційного джерела доходу, є засудженим за вироком іншого суду, покарання за яким не відбуте, а тому інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та не зменшить заявлені ризики.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Судом враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_5 нетяжких злочинів та тяжких злочинів, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, із врахуванням практики ЄСПЛ, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Суд вважає, оскільки обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, то може ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, якими передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Але враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєні злочинів, в тому числі і за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому застава встановленню не підлягає.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Керуючись викладеним та ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -
постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, тобто до 11 січня 2022 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1