Провадження № 1-в/638/633/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з клопотанням, в якому просить суд зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03.02.2019 року по 09.07.2021 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, а також замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив задовольнити.
Захисник підтримала клопотання засудженого.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував у зв`язку з його безпідставністю.
Представник органу установи виконання покарання при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 26.11.2015) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII, який набрав чинності 24.12.2015 року до частини 5 ст.72 КК України було внесено зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017р.) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року (справа №663/537/17), положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону№838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону№2046-VIII).
Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.01.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.187, ст.395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з дня затримання в порядку ст.208 КПК України з 03.02.20219 року. До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін. Вирок набрав законної сили 25.02.2020 року.
Крім того, вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.07.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.01.2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк покарання частково відбуте покарання, призначене за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.01.2020 року. Строк відбування покарання обчислювати з моменту початку відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.01.2020 року з 03.02.2019 року. Вирок суду набрав законної сили 05.08.2021 року.
Зі змісту вироку вбачається, що Фрунзенським районним судом м.Харкова відносно ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.05.2020 року тимчасово залишено у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку із розглядом кримінального провадження.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений з 09.07.2021 року перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк покарання вирішувався судом при ухваленні вироку, а також відсутність підстав для зарахування вказаного строку у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VІІІ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого в цій частині.

Щодо клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
При цьому частиною 1 статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі (п.2 ч.4 ст.82 КК України).
Крім того, в силу положень частини 3 статті 82 КК України головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін та спосіб, ніж це було визначено вироком.

Крім того, відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Так, згідно характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 16.09.2021 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.02.2019 року. Під час тримання в державній установі «Харківська УВП (№27)» вимоги режиму тримання порушував, дисциплінарні стягнення має, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. З 09.07.2021 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».

За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається завжди утримувати у чистоті і порядку, намагається завжди підтримувати охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки на виробництві та відділенні соціально-психологічної служби.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених відділення, на профілактичному обліку не перебуває. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до засудженого було застосовано шість стягнень від 23.05.2019 року та від 20.09.2019 року у вигляді карцеру за зберігання заборонених предметів, від 22.02.2020 року у вигляді ДІЗО за перешкоджання проведенню особистого обшуку, від 03.03.2020 року у вигляді догани за порушення форми одягу, від 03.03.2020 року у вигляді карцеру за зберігання заборонених предметів, від 11.11.2020 року у вигляді ДІЗО за зберігання заборонених предметів. Заохочень немає.

Такі відомості відносно засудженого ОСОБА_4 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні клопотання в цій частині також не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали проголошено 17.12.2021 року о 15:00 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1