УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , від 27.08.2021 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000406 від 03.09.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , від 27.08.2021 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000406 від 03.09.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Скаргу мотивовано тим, що дізнавачем було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що порушує його законні права та інтереси, а тому останній звернувся до слідчого судді зі скаргою.
В судовому засідання ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного висновку.
Частина 1 статті 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як-то рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Відповідно до положення ст. 307 КПК України, слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію, а також скасувати рішення слідчого чи прокурора.
В судовому засіданні встановлено, що дізнавачем СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000406 від 03.09.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
24.09.2021 року ОСОБА_3 подано дізнавачу клопотання, в порядку ст. 220 КПК України, про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого, оскільки він являється членом відповідної територіальної громади, а відтак кримінальним правопорушенням що полягає у вчиненні крадіжки щебню в кількості 70 тон, що являється комунальною власністю, йому завдано шкоду.
Постановою дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , від 27.08.2021 в задоволенні клопотання відмовлено.
Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як вказано в ч. 2 ст. 55 КПК України права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Ч. 3 ст. 55 КПК України, перебачено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ч. 4 ст. 55 КПК України, потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобовязаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у Справа № 439/397/17 зазначила, що поняття «потерпілий» у кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально- правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у ч. 1 ст. 55 КПК встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У ч. 2 ст. 55 КПК визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

У той же час, у кримінально-правовому розумінні особа є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено згаданою нормою.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання (його близькі родичі чи члени сім`ї такої особи) з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 являється заявником у кримінальному провадженні №0000406 від 03.09.2021 року, однак не являється власником викраденого майна, а відтак, враховуючи положення ч. 3 ст. 55 КПК України, останній н6е може бути потерпілим, оскільки йому не завдано матеріальної шкоди.
Крім того, слідчий суддя вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, ОСОБА_3 не може бути потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки являється представником частини суспільства, зокрема відповідної територіальної громади.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що на момент розгляду скарги, підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у кримінальному провадженні належними і допустимими доказами не підтверджено, що ОСОБА_3 спричинено будь-яку шкоду його охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, немає підстав для визнання його потерпілим, тому слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , від 27.08.2021 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000406 від 03.09.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя