ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5573/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/998/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

Обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000319 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2021,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.11.2021 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було зазначено які саме ризики дають підстави задовольнити вказане клопотання. А задоволення такого клопотання прокурора взагалі є необґрунтованим.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не був присутнім на судовому засіданні, будь-яких заперечень подати не мав можливості, оскільки позбавлений права на справедливий суд.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали було допущено істотне порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не був присутнім на судовому засіданні, будь-яких заперечень подати не мав можливості, чим був позбавлений права на справедливий суд є слушними, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Колегія суддів, враховуючи в сукупності всі обставини справи та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі до 5 років, офіційно не працював, раніше судимий, не має законних джерел існування, що може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень, сім`ї та утриманців не має, тому його соціальні зв`язки за місцем проживання не є настільки міцними та значним, відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а також впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому твердження адвоката ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів на даному етапі перевіряє законність та обґрунтованість клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, так як судовий розгляд триває і давати оцінку тим чи іншим доказам, а також вирішувати питання щодо кваліфікації злочинних дій обвинуваченого, винності обвинуваченого колегія суддів вважає передчасним.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора, , а тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.376 ч.2.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2021, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.11.2021 включно- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою до 19.11.2021 включно.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .