Справа № 484/3087/20
Провадження № 1-кп/484/380/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні взалі суду в м. Первомайську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК України. ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться у провину вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а саме він обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у великих розмірах. Формулювання обвинувачення викладено наступним чином: «Отже, ОСОБА_3 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, реалізувавши свій злочинний умисел, в грудні 2019 року за наслідками виконання робіт за договором підряду № 101, діючи умисно, з корисливих спонукань, у власних інтересах, з метою незаконного збагачення, заволодів бюджетними коштами у великих розмірах, виділеними на нове будівництво з державного бюджету в сумі 277908 грн. та розпорядився ними на власний розсуд». Виходячи з положень ст.91 КПК України та формулювання ст.191 КК України, в даному кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, час заволодіння особисто ОСОБА_3 грошовими коштами в сумі 277 908 грн., місце та спосіб заволодіння особисто ОСОБА_3 цими грошовими коштами. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 заволодів бюджетними коштами в грудні 2019 року, водночас, в обвинувальному акті відсутня інформація про місце та спосіб заволодіння ОСОБА_3 грошовими коштами в сумі 277 908 грн. На думку сторони захисту, зазначення місця такого заволодіння є визначальним, адже, за приписами ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Відсутність у сторони захисту відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення позбавляє її можливості висловити свою думку щодо правильності визначення територіальної підсудності, а, отже, і впевнитися, що суд, який розглядає справу, є судом, встановленим законом, як цього вимагає частина 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ймовірно, описані в обвинувальному акті події щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 відбувались у м. Первомайську, однак, достеменно це можливо встановити після з`ясування способу вчинення кримінального правопорушення, тобто способу заволодіння грошовими коштами особисто ОСОБА_3 .
Згідно обвинувального акту, (аркуш 13) «На підставі акту приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 26 грудня 2019 року, Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради 27.12.2019 (згідно платіжного доручення № 710 від 27.12.2019) перераховано ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» кошти в сумі 1010121,16 грн. в якості оплати за виконані будівельні роботи. За вищевказаних обставин, ОСОБА_3 являючись одночасно майстром будівельних та монтажних робіт ТОВ «Будівельно-монтажне управління № ІЗ», а також засновником та керівником ТОВ «Ельф Буд» та ТОВ «ВКФ «Ельф», отримував від ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» кошти за поставлені матеріали, спортивне обладнання та виконані роботи по будівництву спортивного майданчика».
Версія 1: Якщо сторона захисту вірно розуміє зміст висунутого обвинувачення, то ОСОБА_3 отримував грошові кошти не від бюджетної установи Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради, а від ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» як фізична особа.
Тобто, ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» отримало від Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради грошові кошти в сумі 1010121,16 грн. в якості оплати за виконані будівельні роботи. У невизначений час ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» якимось чином перераховує грошові кошти особисто ОСОБА_3 у якомусь розмірі на рахунки або готівкою за якісь поставлені матеріали, якесь спортивне обладнання та якісь виконані роботи, а ОСОБА_3 колись та у якомусь розмірі їх привласнив та використав на власний розсуд.
В обвинувальному акті не вказано, яким чином саме ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 277908 грн., від кого саме (від якої юридичної особи), за що саме, коли та у якому місці.
Версія 2: Якщо сторона захисту вірно розуміє зміст висунутого обвинувачення, то « ОСОБА_3 , будучи службовою особою» - службовою особою ТОВ «Ельф Буд» та/або ТОВ «ВКФ «Ельф», заволодів грошовими коштами в сумі 277908 грн., виділеними з державного бюджету та розпорядився ними на власний розсуд. Тобто, ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» отримало від Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради грошові кошти в сумі 1010121,16 грн. в якості оплати за виконані будівельні роботи, а ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами державного бюджету, будучи службовою особою ТОВ «Ельф Буд» та/або ТОВ «ВКФ «Ельф».
Крім того, є незрозумілим, яке відношення перелік матеріалів та засобів мають до висунутого обвинувачення.
Так, згідно обвинувального акту (аркуш 11) «Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в період часу з 02.12.2019 по 26.12.2019, керуючи діями рядових працівників, які фактично перебували у трудових відносинах із ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13», а також залученими ним працівниками ТОВ «ВКФ «Ельф», при виконанні робіт використав 14 шт. профільних стовпів, вказавши загальну суму їх вартості 18053 грн. (хоча фактична їх загальна вартість становить 14621,6 грн.), чим завищив вартість даного виду матеріалів на загальну суму 3431.4 грн.
Аркуш 12 - «Окрім цього за вищевказаних обставин, в ході проведення будівельних робіт, ОСОБА_3 вказав, що використав 14 шт. Г-подібних елементів вартістю 68,04 грн. за 1 шт. на загальну суму 953 грн., хоча фактично використав 10 шт., чим завищив вартість даного виду робіт на 272,16 грн.».
«Також, за вищевказаних обставин, при виконанні будівельних робіт, ОСОБА_3 , придбав та встановив вуличні тренажери, ідентифікаційні та товарні характеристики яких не відповідають зазначеним в Акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року № 2 від 26.12.2019 та вказав вартість».
У зв`язку з цим постає закономірне питання, де або кому вказав ОСОБА_3 загальну суму вартості матеріалів, робіт та тренажерів, чи то він придбав вищезазначене майно особисто як фізична особа, чи то як працівник ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13», чи то як керівник і засновник ТОВ «Ельф Буд» та/або ТОВ «ВКФ «Ельф».
Розуміння суті висунутого обвинувачення надасть змогу стороні захисту та власне обвинуваченому побудувати належний захист.
Крім того, згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться у провину вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України - тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.
Водночас, в обвинувальному акті прокурором зазначено дві, взаємовиключні ознаки об`єктивного складу злочину - внесенні завідомо неправдивих відомостей та інше підроблення офіційних документів.
Згідно обвинувального акту, « ОСОБА_3 , будучи службовою особою, 26.12.2019 року склав акт № 2, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про вартість матеріалів та об`єми виконаних будівельних робіт, а також щодо вартості вуличних тренажерів.
Окрім цього, ОСОБА_3 виконав підпис від імені ОСОБА_10 в даному акті № 2, завірив його печаткою ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» та надав вищевказаний документ до Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради.
За вищевказаних обставин, ОСОБА_3 , являючись одночасно майстром будівельних та монтажних робіт ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13», а також засновником та керівником ТОВ «Ельф Буд» та ТОВ «ВКФ «Ельф», отримував від ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13» кошти за поставлені матеріали, спортивне обладнання та виконані роботи (із залученням працівників ТОВ «Ельф Буд» та ТОВ «ВКФ «Ельф») по будівництву спортивного майданчика.»
Тобто, в обвинувальному акті відсутня інформація, який зміст та якого документу ОСОБА_3 змінив шляхом виправлень, підчищень, дописок, витравлювань чи використання інших подібних способів, тобто відсутнє формулювання обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України у вигляді «іншого підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки». Виходячи зі змісту обвинувального акту, сторона захисту не може навіть припустити, від якого саме обвинувачення необхідно захищатись.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що клопотання захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а справу можливо призначити до судовогорозгляду.

Інші учасники провадження підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 та просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов такого висновку.

За змістом п.3 ч.2 ст.283, ст.291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

У відповідності до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України у справі № 5-328кс16 від 24.11.2016 р., аналіз ст.291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У разі недотримання прокурором, на якого покладено обов`язок висувати обвинувачення, зазначених вище вимог закону, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Крім того, відповідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві»№ 8 від 24.10.2003р., суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Даний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Аналіз положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великих розмірах. При цьому в обвинувальному акті відсутня інформація про місце та спосіб заволодіння ОСОБА_3 грошовими коштами в сумі 277 908 грн., що, за приписами ч.1 ст.32 КПК України, позбавляє суд можливості правильно визначити територіальну підсудність даної справи.
В обвинувальному акті не вказано, яким чином саме ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 277908 грн., від кого саме (від якої юридичної особи), за що саме, коли та у якому місці.
Із обвинувального акту неможливо зрозуміти, де або кому вказав ОСОБА_3 загальну суму вартості матеріалів, робіт та тренажерів, чи то він придбав майно особисто як фізична особа, чи то як працівник ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 13», чи то як керівник і засновник ТОВ «Ельф Буд» та/або ТОВ «ВКФ «Ельф».
В частині обвинувачення ОСОБА_11 за ч.2 ст.366 КК України, в обвинувальному акті прокурором зазначено дві взаємовиключні ознаки об`єктивного складу злочину - внесення завідомо неправдивих відомостей та інше підроблення офіційних документів. Водн6очас, в обвинувальному акті відсутня інформація, який зміст та якого документу ОСОБА_3 змінив шляхом виправлень, підчищень, дописок, витравлювань чи використання інших подібних способів, тобто відсутнє формулювання обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України у вигляді «іншого підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки».
Такий виклад формулювання обвинувачення унеможливлює зміну обвинувачення в суді стосовно зазначених обставин, оскільки зміна обвинувачення в суді, згідно з вимогами ст. 338 КПК України, передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

Вказані недоліки можуть негативно вплинути на ефективність реалізації сторонами їх процесуальних прав, а, крім того, і на ефективність захисту обвинувачених та реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, що гарантується нормами ст.ст.17, 20, 28 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що невідповідність обвинувального акта вимогам кримінально-процесуального закону унеможливлює призначення судового розгляду, отже обвинувальний акт належить повернути прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000001 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України - повернути прокурору.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Оголошення повного тексту ухвали відбулось о 10.30 год. 06 грудня 2021 року в залі суду в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1