04.02.2022
Справа № 331/507/22
Провадження № 1-кс/331/178/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання з метою збуту боєприпасів, без передбаченого законом дозволу придбав, шляхом привласнення знайденого, боєприпаси, а саме 19 (дев`ятнадцять) предметів, схожих на патрони, які згідно висновку експерта є «боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм з кулями підвищеної пробивної здатності, промислового виробництва України. Патрони придатні до стрільби»

Після чого, ОСОБА_5 , діючи умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи положення ст.39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, переніс боєприпаси в невстановлене в ході досудового слідства місце, де продовжував їх зберігати до 05.01.2022 з метою подальшого збуту.

05.01.2022, в невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на території Олександрівського району м. Запоріжжя, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу боєприпасів, зустрів ОСОБА_6 , та збув йому зазначені 19 патронів.

В подальшому, 05.01.2022, в ході проведення огляду місця події співробітниками поліції, ОСОБА_6 , добровільно видав працівникам поліції, придбані у ОСОБА_5 , 19 предметів, схожих на патрони, які згідно висновку експерта є «боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм з кулями підвищеної пробивної здатності, промислового виробництва України».

Таким чином, ОСОБА_5 придбав, носив, зберігав та збув боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання з метою збуту боєприпасів, без передбаченого законом дозволу придбав, шляхом привласнення знайденого, вибухові речовини, а саме 2 предмети схожі на корпуси гранати «ф-1» з вкрученими заглушками з однаковими маркуванням на донній частині «107 37 - 81 т.» та частина пострілу ВОГ-17 з відсутньою гільзою на зовнішній частині та підривником в головній частині, які згідно висновку експерта є «надані на дослідження предмети еліпсоїдної форми являються корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 з вкрученими в них холостими пробками гранат промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але корпуси містять в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 556г кожний; наданий на дослідження предмет циліндричної форми являється (частиною) корпусом бойової гранати пострілу ВОГ -17, який до боєприпасів не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини гексоген масою 36 г»

Після чого, ОСОБА_5 , діючи умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи положення ст.39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, переніс вибухові речовини в невстановлене в ході досудового слідства місце, де продовжував їх зберігати до 26.01.2022 з метою подальшого збуту.

26.01.2022, в невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на території Олександрівського району м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пушкіна 4, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу вибухових речовин, зустрів ОСОБА_6 , та збув йому зазначені корпуси гранат за 2000 гривень.

В подальшому, 26.01.2022, в ході проведення огляду місця події за адресою м. Запоріжжя, вул. Першотравнева буд. 17, ОСОБА_6 , добровільно видав працівникам поліції, придбані у ОСОБА_5 , 3 корпуси гранат, які згідно висновку експерта є «надані на дослідження предмети еліпсоїдної форми являються корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 з вкрученими в них холостими пробками гранат промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але корпуси містять в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 556г кожний; наданий на дослідження предмет циліндричної форми являється (частиною) корпусом бойової гранати пострілу ВОГ -17, який до боєприпасів не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини гексоген масою 36 г».

26.01.2022 о 15 годині 40 хвилин, біля будинку №4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пушкіна, безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , був затриманий співробітниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, після чого, на підставі ч.3 ст.208 КПК України проведено обшук затриманої особи, під час якого у ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2000 гривень, які він отримав від незаконного збуту вибухових речовин ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 придбав, носив, зберігав та збув вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

26.01.2022 гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пушкіна, поблизу будинку №4було затримано у порядку ст. 208 КПК України, відповідно до чого за ч. 3 ст. 208 КПК України було проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон «Nokia» IMEI1- НОМЕР_1 упаковано до спецпакету SUD 1021125

3. Грошові кошти в с умі 2000 гривень - 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ХБ 2748573, 2015 року випуску, 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ЗГ 8188875, 2006 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ДБ 0450575, 2019 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 7978615, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ВД 3323033, 2019 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 1999352, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ГД 7732277, 2019 року випускуупаковано до спецпакету SUD 1021124,

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також збирання доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході проведення огляду майно.

З метою подальшого призначення необхідних експертиз у кримінальному провадженні, та повного і неупередженого досудового розслідування, виникла необхідність на накладення арешту на зазначене майно яке згідно ст. 98 КПК України може бути речовими доказом по даному кримінальному провадженню.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У статті 172 КПК України вказано, що клопотання слідчого про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частиною 2 статті 170 КПК України закріплено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон «Nokia» IMEI1- НОМЕР_1 упаковано до спецпакету SUD 1021125; грошові кошти в с умі 2000 гривень - 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ХБ 2748573, 2015 року випуску, 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ЗГ 8188875, 2006 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ДБ 0450575, 2019 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 7978615, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ВД 3323033, 2019 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 1999352, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ГД 7732277, 2019 року випуску упаковано до спецпакету SUD 1021124, яке було вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пушкіна, поблизу будинку №4.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд клопотання за відсутності слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 26.01.2022 в ході проведення обшуку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «Nokia» IMEI1- НОМЕР_1 упаковано до спецпакету SUD 1021125; грошові кошти в с умі 2000 гривень - 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ХБ 2748573, 2015 року випуску, 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ЗГ 8188875, 2006 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ДБ 0450575, 2019 року випуску, 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 7978615, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ВД 3323033, 2019 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ТЕ 1999352, 2014 року випуску 1 купюра номіналом 200 гривень, серії ГД 7732277, 2019 року випуску упаковано до спецпакету SUD 1021124.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1