провадження № 1-кп/631/94/21
справа № 631/467/21
У Х В А Л А
за результатами підготовчого судового засідання

07 жовтня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 ,
з боки сторони захисту:
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши і перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням № 0000197, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 в порядку, передбаченому статтями 283, 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року під № 0000197 щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2021 року призначено підготовче судове засідання по справі.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, направлений за підсудністю до Нововодолазького районного суду Харківської області, підстав для закриття чи зупинення провадження не має. У справі маються всі необхідні для розгляду у судовому засіданні матеріали, вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Одночасно, прокурор вважала за необхідне надати доручення органу пробації підготувати досудову доповідь відносно обвинувачених відповідно до положень статті 314-1 Кримінального процесуального кодексу України та заявила клопотання про виклик свідків з боку сторони обвинувачення відповідно до реєтру матеріалів досудового розслідування, дані про яких були відкриті стороні захисту.
Потерпілий ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому приписами Кримінального процесуального кодексу України порядку. Через канцелярію суду потерпілий надав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 5570/21-вх. від 07 жовтня 2021 року, відповідно до якої просив підготовче судове засідання провести за його відсутності.
Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 заперечував проти призначення справи до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його не відповідності вимогам статтей 110 та 291 Кримінального процесуального кодексу України, що, на його думку, унеможливлює розгляд справи у суді.
Дане клопотання свого захисника повністю підтримали обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 й просили його задовольнити.
В обґрунтування заявленого клопотання сторона захисту зазначила, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає статусу офіційного документу, оскільки не затверджений належним чином, а саме підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не скріплено печаткою, тобто не дотримано вимоги до реквізитів офіційного документу, передбачені пунктом 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, затвердженої наказом Держспоживчстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55 й вимог до реквізитів офіційного документу, що розцінюється стороною захисту як порушення вимог частини 1 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.
До того ж, вказують, що захисником обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є адвокат « ОСОБА_6 », натомість, відповідно до наявних в матеріалах досудового розслідування постанови про залучення захисника від 11 березня 2021 року, договору про надання правової допомоги від 11 березня 2021 року, ордерів, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю захисником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є адвокат ОСОБА_6 .
Також на думку сторони захисту, однією з підстав для повернення обвинувального акту є те, що в ньому невірно вказані анкетні дані обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме, вказано що кожен з обвинувачених «не працюючий», хоча матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 09 березня 2021 року містять документи, які підтверджують факт навчання обвинувачених у Державному навчальному закладі «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» та отримання ними стипендії за успіхи в навчанні. Окрім іншого, в обвинувальному акті є посилання на те, що ОСОБА_4 був раніше засуджений вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 лютого 2021 року за частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу. Проте, зазначене не відповідає дійсності, оскільки обвинуваченим був повністю сплачений штраф та на момент вручення ОСОБА_4 уточненого повідомлення про підозру 29 березня 2021 року, останній вважався вже таким, що немає судимості.
За версією захисників у порушення приписів пункту 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України в обвинувальному акті не міститься відомостей щодо обставин, які пом`якшують покарання, таких як: добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, хоча у розділі «Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням» обвинувального акту вказано, що потерпілому ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду у розмірі 400 гривень 00 копійок, яка відшкодована частково на суму 350 гривень 00 копійок шляхом повернення мобільного телефону, але навмисно не взято до уваги, що 07 березня 2021 року у селі Новоселівка потерпілий принижував та ображав обвинувачених та їх матерів нецензурними словами.
Крім того, на переконання захисників, ще однією підставою для повернення обвинувального акту є порушення приписів частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, що виразилось у неповноті та некоректності викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. Так, обвинувальний акт не містить всіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, в тому числі не наведено конкретних обставин, в яких розкривається суть дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вони нібито вчиняли по заволодінню чужим майном, не відображено спосіб їх вчинення, відсутня мета вчинення кримінального правопорушення. У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано ряд суттєвих фактів, що були встановлені під час досудового розслідування. Стороною обвинувачення не вказано, що отримані в рамках досудового розслідування висновки експертиз не надають чіткої відповіді на запитання чи могли тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 утворитись при самовільному падінні з висоти власного росту і удару об тверду поверхню, а також щодо механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень.
За твердженнями захисників не конкретно сформульоване обвинувачення позбавляє сторону захисту можливості розуміти суть пред`явленого обвинувачення і відповідно позбавляє можливості захищатися від такого обвинувачення, а вказані вище порушення є істотним та таким, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, а тому просили повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року під № 0000197 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, прокуророві для приведення у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор, заперечуючи проти заявленого захисником та обвинуваченими клопотання, просила відмовити в його задоволенні. При цьому зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам, що визначені у статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та до обвинувального акта додані визначені процесуальним законодавством додатки, а недоліки, на які посилаються захисники, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору відповідно до положень процесуального закону. Недоліки, на які посилається захисник, на думку прокурора, не перешкоджають призначенню обвинувального акта до судового розгляду, оскільки оцінка доводів сторони захисту на стадії підготовчого судового засідання неможлива.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення судового розгляду, розглянувши подане клопотання, дослідивши обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, дійшов наступного висновку.
Так, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (стаття 1 Кримінального процесуального кодексу України).
При цьому, підготовче провадження у суді першої інстанції здійснюється відповідно до приписів глави 27 розділу ІV кримінального процесуального кодифікованого закону України, якою визначено, що завданням стадії підготовчого судового провадження є, зокрема, перевірка матеріалів досудового розслідування, оцінка змісту і форми обвинувального акту, з метою успішного проведення судового розгляду.
Положеннями пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Обвинувальний акт, як встановлено частиною 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
При цьому, обвинувачення є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (пункт 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).
При розгляді клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд акцентує увагу на тому, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору тільки у разі, коли він не відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, яка містить імперативні приписи та містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
В свою чергу, вказана стаття зазначеного Кодексу, станом на день складання та затвердження обвинувального акта, передбачала, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 31) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 81) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Крім того до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (частина 4 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України).
Отже, до суду повинен надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у частині 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, та бути доданий перелік документів, який визначений у частині 4 статті 291 наведеного вище кодифікованого закону України.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у підпункті 3 пункту 2 Інформаційного листа від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснив, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статтей 291 та 292 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Тобто, виходячи з наведених роз`яснень, підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в порядку пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, є невідповідність його вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року під № 0000197 щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, він фактично відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону, а тому посилання захисника обвинувачених на невідповідність обвинувального акту вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, є безпідставними.
На думку суду, саме обвинувачення сформульоване відносно обвинувачених із зазначенням правової кваліфікації, яка містить в собі не тільки посилання на окремі статті (частини статті) кримінального закону, але й формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, тощо.
У обвинувальному акті наявний короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Що стосується доводів сторони захисту, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає статусу офіційного документу, оскільки не затверджений належним чином, а саме підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не скріплено печаткою. Дане твердження на думку суду є помилковими, оскільки відсутність печатки на обвинувальному акті не суперечить вимогам, передбаченим статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України. Так, положення частини 3 наведеної вище норми права містять вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підписання слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у статті 291 Кримінального процесуального кодексу України не зазначено.
Оскільки, вказана стаття кримінального процесуального кодифікованого закону України не містить вимоги про скріплення обвинувального акта печаткою якогось органу, то відсутність відбитку печатки на обвинувальному акті не може бути підставою для його повернення прокурору.
Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року по справі № 473/4471/18 (провадження № 51 4838км19).
Суд наголошує, що правова позиція сторони захисту щодо необхідності посвідчення обвинувального акта печаткою базується лише на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документу, встановлених підзаконним нормативно-правовим актом, який визначає правила діловодства та документообігу. Проте це суперечить приписам статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, яка регламентує, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише Конституцією України, міжнародними договорами, цього Кодексу та інших законів України.
Відносно посилання захисника та обвинувачених на неповноту встановлення фактичних обставин даного кримінального правопорушення, а також неповного викладу цих обставин в обвинувальному акті, некоректного формулювання обвинувачення та невірної кваліфікації даного злочину, суд вважає за необхідне зазначити, що дані обставини є предметом судового розгляду.
Оцінка фактичних обставин кримінального провадження, на які посилається захисник щодо не встановлення на його думку обставин вчинення кримінального правопорушення на переконання суду, не є підставами, у розумінні статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, для повернення обвинувального акту прокурору. Ці обставини мають бути предметом перевірки під час розгляду справи по суті судом, оскільки для з`ясування фактичних обставин кримінального провадження, правильності правової кваліфікації та доведеності/недоведеності вини обвинувачених в інкримінованому кримінальному правопорушенні необхідне провести судовий розгляд.
При цьому, будь-яка оцінка судом пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту, з урахуванням стадії судового розгляд підготовче судове засідання, є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
Щодо викладу правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, то суд вважає, що Кримінальний процесуальний кодексу України не дозволяє прокурору зазначати цю кваліфікацію на власний розсуд, прокурор має робити це з врахуванням того, що зібрані під час досудового розслідування докази визнані ним достатніми для складання обвинувального акта та того, що обов`язок доказування відповідно до статті 92 Кримінального процесуального кодексу Украйни лежить саме на прокуророві. В обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинувачених за частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, тобто стороною обвинувачення визначено норми кримінального закону, які підлягають застосуванню для означення кримінальної відповідальності обвинувачених. Чи містять діяння, які інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення суд може вирішити тільки за наслідками судового розгляду при ухваленні вироку.
При цьому судом враховується висновок Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.
Розглядаючи питання неконкретності пред`явленого обвинувачення, внаслідок чого порушуються право обвинувачених знати в чому їх обвинувачують, та відсутність посилань на докази, то суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, відповідно якої стаття 6 § 3 а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію фактів (пункт 59 рішення у справі «Mattoccia проти Італії», пункти 33 і 42 рішення у справі «Penev проти Болгарії»), а також те, що така інформація не обов`язково має наводити докази, на яких ґрунтується обвинувачення, тому в даному конкретному випадку суд вважає, що зміст обвинувального акта в достатній мірі інформує обвинувачених як про причину обвинувачення, так і про його характер.
Проаналізувавши обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, суд не вбачає у викладенні формулювання обвинувачення таких недоліків, які б свідчили про його явну неконкретність та, у зв`язку з цим, перешкоджали б призначенню справи до судового розгляду.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 5 частини 1 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, в обвинувальному акті зазначаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, при цьому цим Кодексом не передбачено повноваження суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинувачених тощо.
Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.
Окрім цього, прокурор, відповідно до статтей 338 та 340 Кримінального процесуального кодексу Украйни, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання.
Не заслуговують на увагу й доводу сторони захисту про відсутність у обвинувальному акті відомостей щодо обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим, хоча на думку захисту такі обставини існують та були встановлені стороною обвинувачення. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (частина 5 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи щодо повноважень прокурора містяться у частині 1 статті 36 Кримінального процесуального кодексу України, яка визначає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
А тому, говорити про доцільність повернення цього акту для того, аби зобов`язати слідчого та прокурора указати у ньому ті відомості, які має бажання бачити там сторона захисту передумов немає. Також слід звернути увагу, що обставини, які пом`якшують покарання можуть бути встановлені й під час судового розгляду справи.
Тим паче, що Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення; при цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Також аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року по справі № 310/8044/14 к (провадження № 51 756км18) вказавши, що не зазначені в обвинувальному акті обставини, які передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, не можуть розцінюватися як порушення вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Не є достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору й та обставина, що в обвинувальному акті не правильно зазначено по батькові одного із захисників обвинувачених, оскільки в даному конкретному випадку дана невідповідність могла виникнути в результаті механічної описки та вона ніяким чином не впливає на суть пред`явленого обвинувачення в цілому. Наявні в матеріалах справи ордера на надання правничої (правової) допомоги № 1051553 від 17 травня 2021 року й № 1051554 від 17 травня 2021 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1041, видане 10 вересня 2002 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 вересня 2002 року № 25, а також встановлення особи за паспортом громадянина України на початку підготовчого судового засіданні та перевірка її повноважень у відповідності на приписів статті 342 Кримінального процесуального кодексу України, дають можливість достовірно ідентифікувати особу захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 .
Вказана помилка, на думку суду не є істотною. Як вказала Перша судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 207/2658/16 к (провадження № 51 3003км18), якщо помилка жодним чином не вплинула на висновки про подію злочину, про доведеність винуватосі засудженого в скоєнні злочину, не позначилася на правильності кваліфікації суспільно небезпечного діяння, на справедливості обраного виду та розміру заходу примусу, а також на порядку його відбування, що не заперечується прокуром у касаційній скарзі, вона є неістотною.
Посилання захисників відносно невірно зазначених в обвинувальному акті анкетних даних обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині роду їх занять та наявність судимості одного з обвинувачених, на переконання суду, не є самостійною підставою, у розумінні статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, для повернення обвинувального акту прокурору у порядку, встановленому статтею 314 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки дані обставини мають бути предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті на стадії дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд наголошує на тому, що в пункті 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
В даному випадку обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року під № 0000197, щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, в цілому відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України, суттєвих порушень, за яких суд має повернути його прокурору, судом не встановлено, а тому підстав для його повернення прокурору суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту задоволенню не підлягає.
Інших клопотань під час підготовчого засідання, у тому числі щодо обрання заходів забезпечення кримінального провадження до суду не надходило, окрім прохання прокурора щодо доручення представнику Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області підготувати досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Провадження за обвинувальним актом відповідно до приписів статтей 32 та 33 Кримінального процесуального кодексу України підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області. Підстав для закриття провадження у справі за підпунктами 4 8 частини 1 або частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, як і прийняття рішення за пунктами 1 4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, не має.
З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинувачених, а також прийняття судового рішення про міру покарання, слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Відповідно до частини 1 статті 316 Кримінального процесуального кодексу України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Враховуючи, що під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність призначення справи за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000197, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року, до судового розгляду.
Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною 2 статті 27 Кримінального процесуального кодексу України відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтею 1, пунктом 13 частини 1 статті 3, статтями 7, 8, 9, 27, частинами 1 та 11 статті 31, частиною 2 статті 35, статтею 91, частиною 2 статті 109, частиною 2 статті 110, статтями 134 138, 291, 293, 314 316, 369, 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту відмовити.
Призначити судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 631/467/21 (провадження № 1-кп/631/94/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2021 року під № 0000197 щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні на 18 жовтня 2021 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області, що знаходиться за адресою: Харківська область, селище міського типу Нова Водолага, вулиця 40 років Перемоги, будинок № 1.
Клопотання прокурора, обвинувачених та їх захисників, подані відповідно до пункту 4 частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України про виклик осіб для допиту задовольнити та прийняти до розгляду.
Доручити представнику Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області підготувати в строк до 18 жовня 2021 року досудову доповідь щодо обвинувачених:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1