ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1180/21 Справа № 178/437/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року клопотання слідчого СВ ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було задоволено.
Накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на «ЗАЗ 110307», д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 січня 2012 року ТСЦ 1244, належить ОСОБА_8 , проживаючому по АДРЕСА_1 .
Накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «MAN TGX 24.480», д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 28 серпня 2020 року ТСЦ 5152, належить ОСОБА_9 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 .
Накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на напівпричіп марки «KRONE SD 2», д/н НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_6 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 . Накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на флеш-носій марки «Samsung» 65 EVO Plus» із відеозаписом події ДТП, який належить ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року у зв`язку з тим, що копію оскаржуваної ухвали було отримано лише 31 травня 2021 року, а саму ухвалу було направлено 21 травня 2021 року, про що свідчить роздруківка трекінг-листа з офіційного веб-сайту «Укрпошта», тобто через майже півтора місяці з дня її проголошення. Апелянту вказана ухвала взагалі не була направлена, а отримано останню було за адресою та направлена на ім`я іншої особи, яка також прописана за адресою місцезнаходження апелянта, про що свідчить копія конверту, в якому надійшла оскаржувана ухвала.
Також апелянт просить скасувати ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області про арешт майна та постановити нову ухвалу про зняття арешту з напівпричіпа марки «KRONE SD 2», д/н НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_6 на праві власності.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що апелянта, як власника майна, не було повідомлення слідчим про вилучення майна, а про те, що майно вилучене, апелянт дізнався тільки після отримання ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області про накладення арешту. Звертає увагу, що в межах справи він не є підозрюваним чи обвинуваченим, а тому до нього не можуть бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.
Зазначає, що в ході оперативних дій слідчим не були складені відповідні документи, та не надані на ознайомлення власнику майна а саме: не складений протокол про визнання транспортних засобів речовими доказами; не складений детальний опис вилученого майна. Протокол про тимчасове вилучення майна слідчим не складався, а тому, на думку апелянта, зазначення відомостей про вилучення майна, на якому містяться сліди злочину, без зазначення місця їх виявлення, детального опису вилучених предметів, опечатування тощо тягне визнання таких доказів недопустимими.
Вказує, що не зрозумілим залишається питання, які саме докази вчинення правопорушення можуть міститься на транспортних засобах, враховуючи, що вже досить тривалий час вони зберігаються з порушенням всіх норм та правил, до того ж, на даний час проведені всі дії стосовно зняття відбитків пальців тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання скаржником строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику апелянта, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного скарження для останнього обчислюється з дня отримання ним копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить. В даному випадку колегія суддів вважає зазначені в апеляційній скарзі обставини підставою для поновлення ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що слідчим СВ ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено до суду клопотання у кримінальному провадженні за № 0000020 внесеного 24 березня 2021 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна.
Постановою слідчого СВ ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 березня 2021 року автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 січня 2012 року ТСЦ 1244, належить ОСОБА_8 , проживаючому по АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «MAN TGX 24.480», д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 28 серпня 2020 року ТСЦ 5152, належить ОСОБА_9 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 ; напівпричіп марки «KRONE SD 2», д/н НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_6 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ; флеш-носій марки «Samsung» 65 EVO Plus» із відеозаписом події ДТП, який належить ОСОБА_10 визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
З урахуванням наведеного щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
З наданих матеріалів випливає, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив накласти арешт на вищезазначене майно.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно зметою його збереження через існування ризиків можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження виявленого та вилученого майна в разі його повернення фактичним власникам без проведення всіх необхідних слідчих дій, тому що транспортні засоби зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а флешносій має відеозапис вказаної ДТП.
Таким чином, в даному конкретному випадку колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді про існування заявлених слідчим у сукупності з встановленими фактичними даними ризиків, та вважає, що хоча вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Колегія суддів, враховуючи, що з наданих матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, а саме, встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення слідів його вчинення та з метою недопущення пошкодження або вилучення з вищезазначеного майна слідів кримінального правопорушення, які мають доказове значення по справі, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на дане майно, а отже це є достатньо обґрунтованим і вагомим для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження. Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не є підставою для скасування вірного по суті судового рішення.
Таким чином, на думку колегії суддів, вжитий слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є необхідним на стадії з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, і має на меті збереження зазначеного у клопотанні майна.
З огляду на вищенаведене підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт- ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4