465/5579/21
1-кп/465/1273/21
У Х В А Л А
судового засідання

30.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників : ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000007 від 20.02.2021 року відносно: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 -
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 20.02.2021 року відносно: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.296 КК України.

В судовому засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.02.2021 неповнолітньому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Даний запобіжний захід в подальшому ухвалою суду продовжено до 09 січня 2022 року включно без можливості внесення застави. Просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є неможливими. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та продовжують існувати. Просить суд врахувати, що неповнолітній ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зокрема, існують наступні ризики: знищення, приховування або спотворення речей, документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, схилення їх до зміни показань, що підтверджується насильницьким характером злочину та вчинення його з відвертою зухвалістю та винятковим цинізмом; обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, враховуючи покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим на строк від семи до десяти років, що може стимулювати останнього до втечі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання зазначає, що смерть потерпілої ОСОБА_10 не могла настати саме від травм, отриманих саме в ніч з 13-го на 14-те лютого 2021 року, а настала від травм отриманих після 14-го до дня смерті. 19-го лютого 2021 року, що й встановлено проведеною у справі 25.05.2021 року судовою медичною експертизою трупа ОСОБА_11 згідно якої смерть не могла настати від травм, отриманих у перших годинах 14-го лютого, що виключає причетність до смерті ОСОБА_11 неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Відтак згаданим висновком №562 судової медичної експертизи від 25.05.2021 року спростовано факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій за обставин, у яких брав участь обвинувачений ОСОБА_7 , зазначає, що подія відбувалася із суттєвими емоційними нашаруваннями, що дозволяє припускати наявність в діях неповнолітнього підзахисного стану фізіологічного афекту. Вказані обставини виключають потребу обвинуваченого у переховуванні від суду. Відтак при вирішенні заявлених клопотань просить врахувати: наявність постійного місця проживання в обвинуваченого ОСОБА_7 ; усталеного способу життя; відсутність спроб ухилитися від правосуддя; перебування на диспансерному обліку у КНП "5-а Міська Клінічна лікарня м.Львова" з діагнозом "Рецедивуючий обструктивний бронхіт", і вказана хвороба може загостритися та/або рецидивувати в умовах ув`язнення; те, що, мати неповнолітнього ОСОБА_6 також є особою, що потребує сторонньої допомоги, як особа з особливими потребами по зору (виробляє інвалідність, проходить МСЕК), а також мати неповнолітнього хворіє на хронічний гепатит "С", що також потребує сторонньої допомоги від рідних. Відтак просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою.
Обвинувачений ОСОБА_7 та законний представник просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу. Повністю підтримали думку захисника.

Потерпілі в судове засідання подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив щодо продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Просить задоволити клопотання сторони захисту.
Захисник ОСОБА_5 при вирішенні заявлених клопотань поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого прокурором клопотання, дослідивши надані суду документи сторонами на підтвердження своїх позицій, матеріали судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

В контексті статтей 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 26.02.2021 неповнолітньому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, який у подальшому продовжено до 09.01.2022 року включно.

Так, вирішуючи клопотання про продовження та зміну застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, статтей 194, 201, 331 КПК України, суд враховує: стадію судового розгляду; наявність обґрунтованої підозри обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів у разі визнання винуватим; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що дозволяє застосування до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі. Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до переконання, що обставини, що стали підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до моменту вирішення клопотання про продовження такого не змінилися. Належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту, на обранні якого наполягає сторона захисту. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оцінка наведених стороною захисту обставини, буде надана після дослідженні письмових доказів та обставин по справі.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності обставини по справі, стадію розгляду кримінального провадження, особу неповнолітнього, суд приходить до переконання, що слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів в контексті ст.194 КПК України, при цьому відмовивши у задоволенні клопотання строни захисту про зміну запобіжного заходу.
Окрім цього, враховуючи наведене та у відповідності до вимог ст.183 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час розгляду ризикам, суд приходить до переконання, що слід не визначити обвинуваченому розмір застави у зв`язку з тим, що злочином було спричинено загибель людини.

Керуючись статтями 177, 183, 193, 194, 196, 197, 201, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника - відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 лютого 2022 року включно без можливості внесення застави.
Копію ухвали негайно направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 діб з моменту проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 30.12.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1