Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_8 ,

володільця майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0002580 від 02.11.2021 року,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (або особу в провадженні якої фактично перебуває кримінальне провадження) повернути вилучений автомобіль його фактичному власнику - ОСОБА_10 .. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що на даний час відсутні підстави для накладення арешту на вилучений автомобіль, оскільки він на праві власності належить потерпілому у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , і був оглянутий дізнавачем під час його вилучення. Вважає, що всі необхідні слідчі дії з вказаним транспортним засобом, зі згоди та за участю його власника ОСОБА_10 , можна провести без накладення арешту. Вказує, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя не дотримався норм закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 про накладення арешту на автомобіль та повернути вилучений автомобіль ОСОБА_9 особі у якої він був вилучений. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що на даний час відсутні підстави для накладення арешту на вилучений автомобіль, оскільки ОСОБА_9 є добросовісним набувачем вказаного майна, а саме володіє автомобілем на підставі довіреності, виданої ОСОБА_10 .. Вказує, що під час розгляду клопотання дізнавача, ОСОБА_10 не надав суду будь-яких доказів наявності боргових зобов`язань ОСОБА_9 перед ним та наявності цивільно-правових спорів по даному факту. Вважає, що ОСОБА_10 за надуманими підставами домігся внесення відомостей до ЄРДР та вилучення вказаного транспортного засобу, а тому автомобіль має бути повернуто його законному володільцю ОСОБА_9 .. Зазначає, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя не дотримався вимоги щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що дізнавач СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно - автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який вилучено до майданчика тимчасового утримання, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження речових доказів, тобто, для забезпечення збереження у кримінальному провадженні №0002580 речового доказу та позбавлення права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Дізнавачем СД в клопотанні зазначено, що 01.11.2021 року до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22.10.2021 року у справі №295/13819/21, щодо внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за заявою ОСОБА_10 .

За даним фактом 02.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0002580, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.11.2021 року до чергової частини Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що 10.11.2021 року, близько 14 год. 10 хв., за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка 43, останній виявив власний автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова: НОМЕР_2 , який він розшукував. Останній повідомив, що самостійно передав ОСОБА_9 даний транспортний засіб по довіреності, але ОСОБА_9 вже більше року не розраховується за автомобіль та не хоче його віддавати.

Дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 11.10.2021 року, у період часу з 15-00 год по 16-00 год проведено огляд місця події за адресою: м.Житомир, вул Шевченка, 37, в ході якого, до майданчика тимчасового утримання, що розташований за адресою: м.Житомир, вул. Слобідська, 35, вилучено зазначений автомобіль, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_10 .

11.11.2021 року дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 визнано речовим доказом, оскільки він може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 в часткове підтримання його апеляційної скарги та в заперечення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , доводи володільця майна ОСОБА_9 та його представника - адвоката ОСОБА_8 в підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

В засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 уточнив вимоги своєї апеляційної скарги. Зазначив, що не заперечує щодо накладення арешту на майно, проте, просить повернути його на зберігання власнику ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів переглядає ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ч.1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою для накладення арешту на майно є його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002580 від 02.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (а.п. 4).

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.11.2021 року до чергової частини Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що 10.11.2021 року, близько 14 год. 10 хв., за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка 43, останній виявив власний автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова: НОМЕР_2 , який він розшукував. Останній повідомив, що самостійно передав ОСОБА_9 даний транспортний засіб по довіреності, але ОСОБА_9 уже більше року не розраховується за автомобіль та не хоче його віддавати.

11.10.2021 року, під час огляду місця події за адресою: м.Житомир, вул Шевченка, 37, до майданчика тимчасового утримання, що розташований за адресою: м.Житомир, вул. Слобідська, 35, вилучено вказаний автомобіль, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_10 (а.п. 6-8).

Постановою дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні (а.п. 11).

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи, що даний автомобіль являється доказом кримінального правопорушення, дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказане майно з метою його збереження.

Таким чином, у клопотанні дізнавача про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

При розгляді клопотання дізнавача, слідчим суддею було встановлено, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні, оскільки він визнаний речовим доказом, та з метою збереження речового доказу, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане в клопотанні майно.

Зазначення в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 про відсутність підстав для накладення арешту на вилучений автомобіль, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України. Крім того, вказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення.

Вказання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 на те, що ОСОБА_9 є добросовісним набувачем вищевказаного майна, а саме володіє автомобілем відповідно до довіреності виданої ОСОБА_10 , а тому на майно, яке йому належить, не може бути накладений арешт, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, в засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що на даний час проводиться експертиза довіреності, на підставі якої ОСОБА_9 користувався автомобілем.

Представник власника майна в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що зазначена довіреність Ваната не видавав і він вже звернувся до нотаріуса про її скасування.

Щодо вимог апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про передачу вказаного автомобіля на зберігання з правом користування ОСОБА_10 або ОСОБА_9 , відповідно, слід зазначити, що вказані вимоги суперечать кримінальному процесуальному закону, оскільки вирішення питання щодо місця зберігання вилученого майна не належить до компетенції слідчого судді або суду під час розгляду клопотань про арешт майна.

Доводи апелянтів про те, що слідчий суддя не дотримався норм закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на майно.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0002580 від 02.11.2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: