ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/819/679/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про застосування
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000324 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт Велика Олександрівка, Херсонської області, учень 9-А класу Великоолександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого ВРЗЖЗО СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою відхилене.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - в період часу з 18:00 години до 13:00 години.

Встановлено строк дії ухвали до 06.01.2022.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що поза увагою слідчого судді залишилося те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, який відноситься відповідно до ч.6 ст. 12 КК України до особливо тяжких, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Крім того, будучи особою відносно якої застосовувалися примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціально-виховної установи для дітей і підлітків строком на 2 роки, після фактичного залишення навчального закладу на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, за місцем тимчасового проживання має слабкі соціальні зв`язки, утриманців немає.

У свою чергу, продовжують існувати ризики, передбачені п. 2,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків у кримінальному провадженні малолітнього ОСОБА_11 з метою зміни ними показань, у тому числі тих, які на даний час встановлюються органами досудового розслідування; змоги знищення доказів у провадженні, які органами досудового розслідування ще не встановлені; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.01.2022 включно.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , представника підозрюваного ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 , які вважали апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню та просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що викладенні раніше ризики в ухвалі слідчого судді, наразі вже відпали, оскільки для завершення досудового розслідування залишилось лише отримати висновки експертизи, всі інші слідчі дії вже виконанні.

Застосовуючи саме такий запобіжний захід слідчий суддя врахував, що кінцевою метою кримінального провадження є виправлення особи, яка вчинила злочин, і повернення її до активного правомірного життя в суспільстві. Але на переконання слідчого судді повернення до нормального життя в суспільстві в сьогоденні можливо тільки за наявності освіти. І такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і надасть можливість навчатися. Підозрюваному встановлюється час виходу з місця проживання саме для відвідування школи.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 09.10.2021 року о (01:45 год. час фактичного затримання) ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

09.10.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

11.10.2021 ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.12.2021.

26.11.2021 постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 09.01.2022 включно.

Так, 08.10.2021 у період часу з 19:38 до 20:00, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті з особливою жорстокістю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежав у безпорадному стані, викликаному вживанням алкогольних напоїв, на узбіччі дороги, розташованої за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклав під куртку ОСОБА_12 папір та підпалив його за допомогою сірників, від чого, у подальшому, зайнявся одяг потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, вчинене з особливою жорстокістю.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, і підозра у вчиненні зазначених злочинів підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

Протоколом огляду місця події від 09.10.2021 під час проведення якого на узбіччі дороги, біля будинку АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями у вигляді обгоряння та куртку з термічними пошкодженнями.

Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 .

Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 .

Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .

Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_16 (матері ОСОБА_11 ).

Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 .

Протоколом пред`явлення речей для впізнання, а саме: спортивної куртки, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , під час якого останній впізнав пред`явлену йому куртку синього кольору, вилучену в ході ОМП від 09.10.2021, як таку, яку він віддав сім`ї ОСОБА_18 .

Висновком судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/122-21/6932-ВЗ від 05.11.2021, відповідно до якої у відеограмах файлів, які було вилучено в ході тимчасового доступу до речей і документів ознак монтування не виявлено;

Протоколом огляду відеофайлів від 18.11.2021, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , під час якого останній прокоментував події, зафіксовані на відеозаписах та зазначив про те, що на відеозаписі особою, яка підпалила ОСОБА_12 є ОСОБА_19 та перед тим, як останній підпалив потерпілого, то зв`язав йому на взутті шнурки.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність останнього до вчинення злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив, що посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до клопотання слідчого ВРЗЖЗО СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, судова колегія вважає, що є наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, яке може бути пов`язане із непередбачуваною поведінкою підозрюваного, і в зв`язку з цим можуть бути ускладнено проведення слідчих дій.

Цей ризик, відповідно до ч.2 ст. 177, ст.181 КПК виправдовує застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби та нівелює доводи прокурора про те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту не є обґрунтованим, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п. 2,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків, змоги знищення доказів у провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, оскільки підозрюваний постійно проживає сім`єю зі свою матір`ю, сестрами, навчається в школі.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.376 ч.2, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .