Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05.11.2007 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

2) 19.10.2011 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

3) 29.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 26.11.2012 року на невідбутий строк покарання 11 місяців 22 дні;

4) 08.11.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 289 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. 16.05.2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва іспитовий строк скасований і направлений в місця позбавлення волі, у теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просять клопотання задовольнити, прокурора, який вважає клопотання підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно довідки стягнень та заохочень відносно засудженого ОСОБА_4 , він має 3 заохочення. Стягнень не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 чотири рази засуджувався за умисні кримінальні правопорушення. Неодноразово до нього застосовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, раніше звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні кримінальні правопорушення.

Так раніше ОСОБА_4 засуджувався:

05.11.2007 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

- 19.10.2011 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

- 29.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 26.11.2012 року на невідбутий строк покарання 11 місяців 22 дні,

У теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35» за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2016 р. за ст. 289 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. 16.05.2018 року за ухвалою Оболонського районного суду м. Києва іспитовий строк скасований і направлений в місця позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що просить звільнити його умовно-достроково, він усе зрозумів. Більше вчиняти злочини не буде. До цього не розумів. Він має намір працевлаштуватися. Раніше до нього застосовувалося звільнення з іспитовим строком та умовно-дострокове звільнення.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає що ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки кожного разу після звільнення, він вчиняв нові умисні кримінальні правопорушення.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_4 чотири рази був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності за ст. 185, ст. 190, ст. 289 КК України, в теперішній час за останнім вироком відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35».

ОСОБА_4 26.11.2012 р. звільнявся умовно-достроково з місця позбавлення волі, але після цього, не лише не став на шлях виправлення, а продовжив свою злочинну спрямованість поведінки, вчинивши новий умисний злочин передбачений ст. 289 ч.1 КК України.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2016 р. за ст. 289 ч.1 КК України ОСОБА_4 засуджено до 4 років позбавлення волі. Суд проявляючи до нього гуманізм звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Однак ОСОБА_4 не лише не став на шлях виправлення, а став на шлях порушення умов його звільнення від відбування з випробуванням.

В ухвалі від 16.05.2018 року Оболонського районного суду м. Києва зазначено: з матеріалів особової справи вбачається, що за час перебування на обліку ОСОБА_4 за неодноразовими викликами направленими поштою за вказаною адресою проживання та реєстрації до Оболонського РС Київського МВ з питань пробації не з`явився. Вказані обставини свідчать про систематичне порушення засудженим умов відбування покарання з випробуванням, а також про небажання стати на шлях виправлення. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2018 р. іспитовий строк встановлений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2016 р. щодо ОСОБА_4 скасований та він направлений для відбування покарання призначеного зазначеним вироком суду до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно- дострокове звільнення його від відбування невідбутої частини покарання.

Вищевказане дає суду підстави виснувати, що незважаючи на проявлений до ОСОБА_4 судом неодноразово гуманізм, кожного разу ОСОБА_4 після звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, умовно-достроково, не виправдовував довіру суду, порушував умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, умовно-дострокового звільнення, вперто не ставав на шлях виправлення, виявляв свою злочинну спрямованість поведінки.

Суд вважає, що ОСОБА_4 залишається небезпечним для суспільства.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання, оскільки незважаючи на неодноразові звільнення його від відбування покарання з випробуванням, із місця позбавлення волі умовно-достроково, проявлений судом неодноразово гуманізм до ОСОБА_4 , останній знову вчиняв злочини. Вказане є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,372,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду