ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2919/21 Справа № 199/5680/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 01 липня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Казначеївки Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Слов`янська Донецької
області, громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 19 липня 2021 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Також вказаним вироком засуджено обвинуваченого ОСОБА_10 , вироку в частині обвинувачення якого в апеляційній скарзі не оскаржується.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у закінченому замаху на крадіжку, поєднану з проникненням у інше сховище, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
ОСОБА_10 разом з раніше йому знайомим ОСОБА_7 01 липня 2021 року приблизно о 03.30 год. знаходились поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 побачив, що в житловому будинку, розміщеному на території вказаного домоволодіння, не горить світло, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше сховище, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел ОСОБА_10 , знаходячись в тому ж місці та в той же час, запропонував ОСОБА_7 проникнути на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та таємно викрасти звідти майно, на що ОСОБА_7 дав свою добровільну згоду, тим самим вступив в злочинну змову з ОСОБА_10 .
Продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше сховище, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільнонебезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, 01 липня 2021 року приблизно о 03.30 год. увійшли через хвіртку у воротах, тим самим проникли протиправним чином на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходячись на території вказаного домоволодіння побачили на ганку 12 секційну чавунну батарею опалення, вагою 95 кг, яку визначили предметом свого злочинного посягання та яку вдвох винесли за ворота домоволодіння, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли, оскільки були зупинені співробітниками поліції.
Таким чином ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення вказаного злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_7 намагались спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 633,65 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та направити провадження на досудове розслідування.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що слідчий під час досудового розслідування не перевірив усі обставини вчинення злочину та не провів усіх необхідних заходів, зокрема, слідчого експерименту, чим було порушено його права. Зазначає, що слідчим не було здійснено запитів щодо його стану здоров`я. Вказує, що вину визнає в повному обсязі та кається, а суд судив його за минуле.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження місцевий суд, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин справи дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. З позицією суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які свою винуватість в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали в повному обсязі; потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин вчиненого щодо неї кримінального правопорушення; свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо обставин, які їм були відомі, та подій, очевидцями яких вони були; даними протоколів слідчих дій, висновками судової трасологічної та судової товарознавчої експертиз, а також іншими письмовими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.
Визнавши зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності - достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд першої інстанції навів переконливі доводи на обґрунтування такого висновку, тому суд апеляційної інстанції визнає його правильним.
Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.
Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на крадіжку, поєднану з проникненням у інше сховище, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку.

Не можна погодитися з твердженнями обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що розгляд провадження щодо нього вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі.

Доводи ж обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування не було перевірено усі обставини вчинення злочину, не проведено усіх необхідних заходів, зокрема, слідчого експерименту, а також не було здійснено запитів щодо його стану здоров`я, є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину.

При цьому, як слідує з матеріалів провадження, а саме журналів судових засідань суду першої інстанції та технічних записів до них під час розгляду провадження у суді першої інстанції обвинувачений не заявляв клопотань про необхідність перевірки якихось обставин вчинення злочину чи проведення додаткових слідчих заходів, зокрема, слідчого експерименту за його участі, чи здійснення запитів щодо його стану здоров`я.
Відповідно до журналу судового засідання від 17 серпня 2021 року та технічного запису до нього обвинувачений не мав жодних заперечень щодо закінчення судового дослідження доказів та переходу до судових дебатів.
Крім того, хоча обвинувачений у зазначає про те, що під час досудового розслідування не було перевірено всі обставини вчинення злочину та не проведено усіх необхідних заходів, зокрема, слідчого експерименту, однак не вказує жодних конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, які не були перевірені під час досудового розслідування, а також яким чином їх встановлення та проведення слідчого експерименту могло вплинути на висновки суду щодо його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з огляду на повне визнання ним своєї винуватості у інкримінованому йому злочині. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України вирішення питання про проведення слідчого експерименту віднесено до дискредиційних повноважень слідчого та прокурора.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.
Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку, на чому наполягає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 КК України і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, працює неофіційно, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, за місцем його проживання скарг не надходило, стан його здоров`я, а також позиції прокурора та потерпілої.
Суд також визнав обставинами, що помякшують покарання, визнання вини та щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При цьому суд взяв до уваги той факт, що кримінальне правопорушення по даному провадженню обвинувачений вчинив через нетривалий час після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком (звільнений з установи відбування покарання у лютому 2021 року), що свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченого про те, що він вину визнав в повному обсязі та щиро кається, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання обвинуваченого про те, що судом не було взято до уваги стан його здоров`я при призначенні покарання, спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваного вироку суду, відповідно до якої суд при призначення ОСОБА_7 покарання врахував стан його здоров`я.
Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4