Справа215/292/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0000017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, Львівської області, громадянки України, не працюючої, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений слідством час, але не пізніше 25 грудня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», з метою власного користування, достовірно знаючи про наявність в межах зазначеної ділянки підземного газопроводу високого тиску, самовільно зайняла земельну ділянку поблизу будинку АДРЕСА_2 та розмістила поверх підземного газопроводу високого тиску тимчасову споруду гараж, загальною площею 7,5 м2.

Згідно інформації наданої виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради №1/31-16 від 13.01.2021 правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою, яка розташована поблизу будинку № 82 по вул. С. Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, а саме розміщення тимчасової споруди металевого гаражу, загальною площею 7,5 м2, відсутні.

Згідно інформації наданої ПАТ «Криворіжгаз» на ділянці місцевості за адресою: Тернівський район м. Кривий Ріг поблизу будинку № 82 по вул. С. Колачевського, де на даний час розташовано тимчасову споруду металевий гараж загальною площею 7,5 м2 знаходиться підземний розподільчий газопровід високого тиску Арх. 823 інв. 301125.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 1747 від 16 листопада 2002 року «Про затвердження правил охорони магістральних трубопроводів», охоронна зона об`єктів магістрального трубопровідного транспорту (далі охоронна зона) це земельна ділянка прилегла до об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, обмежене умовними лініями з обох боків трубопроводу паралельно його осі (об`єкту), на якій обмежується провадження господарської діяльності.

Згідно п.1.12 глави 1 Р. V «Правил безпеки систем газопостачання», затверджені Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015 згідно якого «З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації цілодобово; складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельномонтажних робіт, садіння дерев, улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових».

Відповідно до Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання, котрий затверджений Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 640 від 24.10.2011, технічні смуги це смуги на поверхні землі вздовж траси газопроводу завширшки 2 метри з обох сторін від зовнішньої стінки газопроводу в плані, в межах яких не допускається юридичними і фізичними особами складання матеріалів, обладнання, садіння дерев, влаштування тимчасових споруд і будівель.

Згідно вимогам ст. 14 Конституції України: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави».

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

У відповідності до норм ст. 116 Земельного Кодексу України (підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності):

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або результати аукціону.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з нормами ст. 125 Земельного кодексу України (виникнення права на земельну ділянку) - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з нормами ст. 126 Земельного кодексу України (оформлення речових прав на земельну ділянку) - право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно акту обстеження земельної ділянки виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 13.01.2021 на АДРЕСА_2 земельна ділянка загальною площею 7,5 м2 використовується без будь-яких документів на право користування, чим порушує вимоги ст.ст. 125,126 Земельного Кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_4 , в період часу з 20-х чисел грудня 2021 року (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим) по теперішній час, достовірно знаючи про відсутність у неї встановленого діючим законодавством дозволу на право користування (оренди) земельної ділянки та наявність в її межах охоронної зони, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в особистих інтересах, з метою власного користування, нехтуючи вимогами ст. 14 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст. 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, порушуючи правила безпеки системи газопостачання України самовільно зайняла земельну ділянку неподалік будинку АДРЕСА_2 загальною площею 7,5 м2, яка згідно п. 4 розділу 3 Кодексу газорозподільчих систем, відноситься до охоронної зони та самовільно розмістив на ній тимчасову споруду металевий гараж.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, підтвердила фактичні обставини будівництва гаражу в охоронній зоні газопроводу.

Представник потерпілого ОСОБА_5 подав до суду клопотання про розгляд справи в відсутності представника виконкому Криворізької міської ради.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачена не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності її позиції.

Судом роз`яснено обвинуваченій правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає обвинувачену винуватою в кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 197-1 КК України за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки, щодо земель в охоронних зонах.

Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні розкаялася, раніше не судима, що відповідно до ст.66 КК України, є обставинами, які пом`якшують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність; висновку органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк з низьким рівнем ризику особи обвинуваченої для суспільства - суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі зі звільненням від покарання з випробуванням, за правилами ст.ст.75, 76 КК України.

Питання речових доказів та судових витрат вирішити відповідно до норм КПК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.197-1 ч.2 КК України та призначити покарання 2 ріки обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік, зобов`язавши в період визначеного іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: