Справа №587/1035/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1040/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА
У провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу існують та не зменшились і запобігти їм, а також забезпечити належну процесуальну поведінку останніх, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо. Крім того, прокурор вказує на те, що ухвалою Ковпаківського районного суду обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 квітня 2021 року і завершити судовий розгляд до вказаної дати також неможливо.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року клопотання прокурора було задоволено, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 11 вересня 2021 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року, постановити нову, якою замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 також просить скасувати вказане судове рішення, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором жодних доказів не надано.

При цьому, апелянт вказує на те, що наміру переховуватися від суду у нього немає і на підтвердження зазначеному свідчать ті обставини, що до даного кримінального провадження він перебував під слідством за ч. 2 ст. 185 КК України, постійно за викликом з`являвся до суду, а коли не зміг прибути в судове засідання з поважних причин, то повідомив про це.

Крім того апелянт вказує на наявність у нього соціальних зв`язків, а саме, що у м. Суми проживають його мати, брат, донька, син, а також, що він 4 роки перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 і проживав разом з нею та її сином.

Також апелянт вказує на те, що з часу скоєння злочину до взяття його під варту пройшло більше 2 місяців, тобто, за цей час можливо було спотворити сліди злочину, що у нього дома проводили обшук, шукали речі, які стосуються справи, жодних доказів не знайшли, а тому, посилання прокурора на те, що є підстави вважати, що існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України є сумнівними, а усі сумніви використовуються на його користь.

Крім того апелянт зазначає, що за весь час, коли він не перебував під вартою, потерпілого ОСОБА_10 бачив по декілька разів на день, і ніколи йому не погрожував, ніяких сварок з ним не вчиняв,а ті обставини, що останній вказує на нього на впізнанні по фото, ще не є доказом, оскільки сам потерпілий в суді казав, що погано чує, баче та не пам`ятає обставини.

Також апелянт вказує на те, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України жодним чином не підтверджений, що взагалі його обвинувачення є необґрунтованим, оскільки окрім заяви ОСОБА_10 у органу досудового розслідування інших доказів немає, що інший обвинувачений ОСОБА_8 намагався декілька раз заявити про його ( ОСОБА_11 ) невинуватість, однак суд йому в цьому відмовив, а тому просить викликати для допиту ОСОБА_8 в судове засіданні до апеляційного суду.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що рішення суду є не обґрунтованим, не законним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що суд, приймаючи рішення про продовження запобіжного у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , не зважаючи, на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, жодним чином не обґрунтував та не навів доказів їх існування лише перерахував ризики наведені прокурором, та зовсім не вмотивував, чому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Також, посилаючись на практику ЄСПЛ, відповідно до якої зі спливом часу ризики зменшуються, захисник зазначає, що доказів існування таких ризиків стороною обвинувачення надано не було, а саме, що ОСОБА_6 буде чи має намір ухилятися від суду, при тому що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку

Апелянт вказує, що підстав, за яких неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід та їх неспроможність забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , суд в оскаржуваному рішенні не навів і взагалі не розглянув можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, при тому,що у судовому засіданні ОСОБА_6 , повідомляв про те, що він інвалід 2-ї групи, але судом ці дані взято не було.

На думку апелянта, є всі підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово і такий запобіжний захід зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора надійшли заяви про розгляд вказаних апеляційний скарг без їх участі, захисник ОСОБА_7 про розгляд апеляційних скарг повідомлений належним чином.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що учасники судового провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, тому наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, заслухавши доповідь головуючого-судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Судове рішення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було враховано те, що раніше встановлені судом обставини не змінилися, а також було враховано і тяжкість інкримінованих останньому злочинів.

Крім того, судом було враховано і те, що продовжують існувати ризики, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження не може бути завершене до спливу визначеного попередньою ухвалою строку тримання під вартою.

При цьому, перевіряючи обґрунтованість клопотання прокурора щодо існування ризиків, на спростування доводів апелянтів, колегія суддів погоджується з тим, що на даний час вони існують і не зменшились.

Так, ризик можливого ухилення від суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що у разі доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

Ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати, або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення існує у зв`язку з тим, що на даний час не встановлено місцезнаходження викраденого мобільного телефону, належного ОСОБА_10 , та що є підстави вважати, що вказаний предмет перебуває у ОСОБА_6 .

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, незаконного впливу на потерпілого, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а також підозрюваному відомо місце проживання потерпілого і, будучи раніше засудженим за злочини проти життя та здоров`я особи та, будучи обізнаним про те, що потерпілий впізнав його під час пред`явлення особи для впізнання та прямо вказував на ОСОБА_6 як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення, останній може вчинити злочинні дії відносно потерпілого.

Про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово засудженим, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив новий корисливий злочин, на даний час ніде не працює та не навчається, не має законних джерел прибутку, неодноразово скоював корисливі злочини та злочини проти життя та здоров`я, особи.

Таким чином, розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, при цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення, заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі підстави, за яких клопотання прокурора підлягало до задоволення, тобто, висновок суду про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вмотивованим і з таким висновком також погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, суд своїм рішенням забезпечив не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на підтвердження зазначених в апеляційних скаргах доводів про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні не існують або зменшились, апелянти доказів не надали та не спростували ті обставини, на які посилається прокурор у клопотанні на підтвердження існування таких ризиків.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, таких обставин матеріали судового провадження, які надійшли на розгляд до апеляційного суду, не містять і під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 вересня 2021 року включно, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4