Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

22 грудня 2021 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В., за участю секретаря судового засідання Мужецького В.О., прокурора Угринюка Б.С., адвоката Базько Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва Угринюка Б.С. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 367, ч. 3 ст. 209 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва Угринюк Б.С. звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно (грошові кошти), яке було вилучено під час проведення обшуку 13.05.2021р. за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:003 та визначити порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 209 КК України, а саме за за фактом вчинення службовими особами КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» при затвердженні актів приймання виконаних будівельних робіт №233/05-20 за липень 2020 р. та №284/06-20 за листопад 2020 р. по об`єкту: «Будівництво Подільського мостового переходу через річку Дніпро у місті Києві» службової недбалості, оскільки не перевірено перед їх затвердженням обсяг і вартість фактично виконаних робіт, внаслідок чого інтересам вказаного комунального підприємства спричинено тяжкі наслідки. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 367 КК України. Також у вказаному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Спецпроект Інвест» та ТОВ «БК Будівельний майданчик», за попередньою змовою групою осіб, заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 5 ст. 191 КК України. Органами досудового розслідування перевіряються обставини за яких директор ТОВ «Еко-Буд-Трейд» ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, упродовж 2020 року у тому числі з директором ТОВ «БК Теплобуд» ОСОБА_4 , зловживаючи службовим становищем протягом 2020 року привласнив кошти територіальної громади м. Києва, виділені на будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, шляхом складання та підписання актів приймання виконаних робіт, до яких внесені відомості про обсяги та вартість робіт, що не відповідали обсягам і вартості робіт фактично виконаних робіт, що спричинило збитки інтересам територіальної громади м. Києва в особливо великих розмірах. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 5 ст. 191 КК України. Також у вказаному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Спецпроект Інвест» та ТОВ «БК Будівельний майданчик», за попередньою змовою групою осіб, заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 5 ст. 191 КК України. Під час досудового розслідування також перевіряються обставини, за яких ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені на цей час особи, діючи умисно, вчиняють дії з набуття, володіння, використання, розпорядження грошовими коштами, отриманими злочинним шляхом, пов`язаним з вчиненням кримінальних правопорушень, при цьому вчиняючи дії, спрямовані на приховування, маскування походження таких грошових коштів, володіння ними, права на такі грошові кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, будучи обізнаними, що такі грошові кошти прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержані злочинним шляхом, на суму, що перевищує вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що згідно примітки до ст. 209 КК України, становить особливо великі розміри. Так, під час досудового розслідування, у відповідь на доручення прокурора, отримано інформацію відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який є афільованим власником ТОВ «ЕКО-БУД-ТРЕЙД» () та використовуючи свої корупційні зв`язки в КМДА, Київській Міській Раді , маючи вплив на службових осіб головних розпорядників бюджетних грошових коштів, забезпечує координацію діяльності злочинної схеми, надаючи вказівки посадовим особам КМДА, Комунальних підприємств, зокрема КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», яке є замовником робіт із завершення будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, щодо фінансування підконтрольних йому суб`єктів господарювання, а також отримано відомості, що свідчать про вчинення ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, пов`язаного з легалізацією грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

У ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031, 13.05.2021 виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. - 1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні 12.10.2021 вказані грошові кошти, з огляду на обставини, встановлені під час досудового розслідування, та ймовірного їх походження, що пов`язане із вчиненням кримінальних правопорушень, визнано речовим доказом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор вбачає необхідним накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення продовження здійснення злочинних дій, направлених на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом та посилаючись на абзац 7 ч. 6 ст. 100 КПК України вважає за необхідне передати арештоване майна на зберігання Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав.

Представник власника майна - адвокат Базько Т.О. заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що у прокурора немає жодної процесуальної підстави звертатися з відповідним клопотанням, оскільки - це тимчасово вилучене майна. 13.05.2021 року майно було вилучено в ході обшуку. Органи досудового розслідування звернулись до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене майна, однак слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання, вилучені грошові кошти не повернули. Грошові кошти були вилучені в межах іншого кримінального провадження, відомості щодо якого внесенні за фактом незаконної діяльності Департаменту архітектури та будівництва КМДА, рапортом оперативного працівника його привязали до кримінального провадження. Наразі немає жодного посилання на докази. ОСОБА_6 вкладає в обєкти нерухомості, сума вкладів значно більша. Потім справу передали до СВ Подільського УП ГУНП в м. Киві та обєднали з даним провадженням. ОСОБА_6 , яка є власником грошових коштів, жодного відношення до підозрюваних у кримінальних провадженнях не має. Грошові кошти вилучені незаконно. Зазначила, що органи досудового розслідування неодноразово зверталися з клопотаннями про накладення арешту на майно, але слідчі судді відмовляли у задоволенні клопотань. Адвокатом на підтвердження законності походження коштів надано копії Договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2018, Договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2018, Договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2018, Договору купівлі-продажу від 27.09.2018, копії податкових декларацій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки та вказано, що згідно протоколу обшуку від 13.05.2021 адвокатом було внесено зауваження до вказаного протоколу та надано слідчому копії документів на підтвердження походження вказаних коштів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення учасників, дійшла наступних висновків.

Як убачається з долучених до клопотання документів, слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 209 КК України.

Об`єктом, з метою накладення арешту на яке та з метою визначення порядку зберігання якого звернувся прокурор, є майно (грошові кошти), яке було вилучено під час проведення обшуку 13.05.2021р. за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:003.

У рамках кримінального провадження №0000162 від 10.03.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.05.2021 надано дозвіл на проведення обшуку будинку та нежитлових приміщень за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

На виконання вищевказаної ухвали слідчого судді 13.05.2021 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. - 1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які (всі грошові кошти) запечатано у коробку з-під взуття, скріплено бірками із зазначенням проведення слідчої дії та підписами понятих.

Водночас ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В. від 15.09.2021 справа №758/12926/21 встановлено, зокрема, що:

ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва Аббасова Н.В. від 21.05.2021 року у справі № 761/1807/21 у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене 13.05.2021 під час обшуку майно відмовлено;

постановою прокурора відділу Київської прокуратури О. Польового від 01.09.2021 р. у кримінальному провадженні №0000162 від 10.03.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, було визначено територіальну підслідність - за слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві;

03.09.2021 постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва Володимира Олексюка об`єднано матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 10.03.2021 року та № 0000208 від 03.09.2021 в одне провадження під № 0000162, досудове розслідування у якому здійснюється слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві;

постановою прокурора 03.09.2021 у кримінальному провадженні №0000162 від 10.03.2021 року вказані грошові кошти визнано речовим доказом;

ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №758/12789/21 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000162 від 10.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 209 КК України, відмовлено.

Крім того, зазначеною ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В. від 15.09.2021 справа №758/12926/21 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, вилучене в ході обшуку 13.05.2021 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

З метою перевірки відомостей, повідомлених адвокатом, слідчим суддею при дослідженні єдиного державного реєстру судових рішень встановлено також, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10.12.2021 року справа № 758/16976/21 у межах кримінального провадження № 0000170 від 12.03.2021 скасовано арешт, накладений 01.10.2021 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва на майно ОСОБА_6 , а саме грошові кошти які вилучено 13.05.2021 у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

Із матеріалів клопотання убачається, що:

12.10.2021 постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва Володимира Олексюка із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 10.03.2021 матеріали в оригіналах та копіях щодо вчинення невстановленими особами злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а також речові докази -грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. - 1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які вилучено в ході проведення 13.05.2021 обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031 виділено в окреме провадження;

прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва шляхом виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження внесені відомості про вчинення кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001844 від 12.10.2021;

12.10.2021 постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва Володимира Олексюка матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 12.03.2021 року та № 0001844 від 12.10.2021 об`єднано в одне провадження під № 0000170, досудове розслідування у якому здійснюється слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві;

постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва 12.10.2021 у кримінальному провадженні №0000170 від 12.03.2021 року вказані грошові кошти визнано речовим доказом.

При дослідженні слідчим суддею Єдиного державного реєстру судових рішень з метою перевірки відомостей, повідомлених адвокатом, встановлено, що:

ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва. від 15.10.2021 року справа № 758/14444/21 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000170 шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», грошових коштів номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. - 1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які вилучено в ході проведення 13.05.2021 обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031, на які ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 01.10.2021 у справі № 758/13408/21 накладено арешт шляхом заборони розпорядження та користування таким майном.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Як убачається з ч. 1 ст. 9 КПК України, слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається тільки тимчасове вилучення майна.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародних актів.

Частиною 1 статті 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження у силу статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

У силу п. 18 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням, не дотримався.

Як убачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

Так, за матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що майно (грошові кошти), з клопотанням про накладення арешту на яке звернувся прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки в постанові прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.10.2021 року про визнання речовим доказом зазначено, що «походження грошових коштів потребує перевірки шляхом проведення досудового розслідування за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч.3 ст. 209 КК України, оскільки ймовірно їх походження пов`язане з вчиненням кримінальних правопорушень. Приймаючи до уваги, що вказані грошові кошти мають істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та підтверджують відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, такі грошові кошти мають значення речового доказу». Тобто постанова прокурора в частині обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України майно визнано речовим доказом, містить внутрішні суперечності, оскільки спочатку зазначається, що походження грошових коштів потребує перевірки, оскільки ймовірно їх походження пов`язане з вчиненням кримінальних правопорушень, а в наступному реченні зазначається, що грошові кошти підтверджують відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На думку слідчого судді, вказана постанова є формальною.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України). Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того на підтвердження законності походження вилучених під час обшуку грошових коштів ОСОБА_6 адвокатом Базько Т.О. надано копії Договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2018, Договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2018, Договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2018, Договору купівлі-продажу від 27.09.2018, копії податкових декларацій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки та вказано, що згідно протоколу обшуку від 13.05.2021, адвокатом було внесено зауваження до вказаного протоколу та надано слідчому копії документів на підтвердження походження вказаних коштів.

Таким чином, прокурором у даному кримінальному провадженні не були доведені необхідність арешту тимчасово вилученого майна (грошових коштів), а також наявність підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), а, відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на гроші у будь-якій валюті готівкою, щодо яких ухвалою слідчого судді визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У матеріалах клопотання відсутні докази, що існують обставини, які підтверджують, що вказане майно (грошові кошти) може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, зникне, втрачене, знищене, використане, перетворене, передане.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За правилом ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Станом на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна з моменту його тимчасового вилучення під час обшуку 13.05.2021 пройшло понад сім місяців, слідчому судді не надано відомостей стосовно особи, до якої висунуто підозру, а у особи, у якої вилучено грошові кошти, відсутній будь - який процесуальний статус у даному кримінальному провадженні, що нівелює мету накладення арешту на вказані кошти - недопущення продовження здійснення злочинних дій, направлених на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку. Частиною третью ст. 169 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Вищевикладені обставини свідчать про недотриманням прокурором зазначених нормативних вимог щодо процесуальних строків, визначених КПК України, оскільки прокурором подано клопотання про арешт майна з пропущенням вказаних строків.

Зважаючи на недотриманням прокурором нормативних вимог щодо визначених КПК України процесуальних строків звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відсутність відомостей вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відсутність доказів необхідності накладення арешту, та доказів, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, відсутність доказів, що існують обставини, які підтверджують, що вказане майно (грошові кошти) може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, використане, перетворене, передане зникне, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Отже, в умовах реалізації сторонами конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, та обумовлювали арешт такого майна.

Враховуючи, що у випадку відмови у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна таке майно має бути негайно повернуто власнику, то слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в частині визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Керуючись ст.ст.98, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва Угринюка Б.С. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 367, ч. 3 ст. 209 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 24.12.2021 року о 14 год. 40 хв.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва О. В. Лещенко