Провадження № 1-кп/760/562/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Київ, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010180 від 09.10.2019, на підставі обвинувального акту, затвердженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_7 05.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2020 року було оголошено в розшук обвинувачену, надано дозвіл на її затримання з метою приводу до Солом`янського районного суду міста Києва для участі у розгляді клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, провадження вирішено зупинити до розшуку обвинуваченої.

01.11.2021 обвинувачена ОСОБА_4 була затримана органами поліції на підставі вищевказаної ухвали та доставлена до суду для розгляду відносно неї клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні підтримано вимоги клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Прокурор зазначив, що окрім обґрунтованого обвинувачення, яке перебуває у провадженні суду, існують ризики того, що обвинувачена може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується неодноразовим ігноруванням обвинуваченою судових викликів та тривалою відсутністю за місцем її проживання без повідомлення прокурора або суд про зміну місця проживання обвинуваченою. Зазначає, що є ризики того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення, у зв`язку із відсутністю постійного джерела доходу.

Обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вона дійсно протягом тривалого часу уникала від явки до суду, оскільки не бажала нести відповідальності за свої дії. У подальшому, пообіцяла сумлінно виконувати свої процесуальні обов`язки і прибувати до суду за кожною вимогою. Обвинувачена зазначила, що проживає у АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю та малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в неї на утриманні, обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що працює за трудовим договором у клінінговій компанії та є єдиною годувальницею у сім`ї, оскільки сина виховує самостійно.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачена ОСОБА_4 має усталені соціальні зв`язки, постійне місце проживання та працевлаштована, у подальшому не уникатиме явок до суду, тому не має підстав для обрання відносно неї найсуворішого запобіжного заходу, просить обмежитись застосуванням відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього документи, вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, існують ризики того, що обвинувачена ОСОБА_4 може переховування від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке належить до нетяжких злочинів, за вчинення якого обвинуваченій може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути їй призначено судом у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, обвинувачена може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду. Крім того, починаючи з 06 серпня 2021 року обвинувачена ОСОБА_4 уникала від явки до суду, будучи повідомленою належним чином про місце, день та час судових засідань, до цього відносно обвинуваченої було неодноразово застосовано привід, на підставі ухвали суду від 14.09.2020 року обвинувачена ОСОБА_4 була оголошена у розшук /а. с. 48 /.
Виходячи з вищевикладеного, із врахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , яка раніше судима, наявність на утриманні обвинуваченої малолітнього сина, те, що обвинувачена має постійне місце проживання у місті Києві, працевлаштована, обвинувачується у кримінальному правопорушенні, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд вважає, що вказані обставини свідчать про наявність підстав для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу.
У той же час, за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

У даному випадку, із врахуванням тих обставин, що обвинувачена ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрована, має на утриманні малолітнього сина, працевлаштована у клінінговій компанії за трудовим договором, що свідчить про наявність сформованих соціальних зв`язків, суд приходить до висновку, що ризикам, передбаченим п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може запобігти та належну поведінку обвинуваченої може забезпечити більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, а саме, такий запобіжний захід, як домашній арешт із забороною залишати місце проживання у період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., та покладенням на обвинувачену обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України: не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду; прибувати до суду за першою вимогою; здати на зберігання до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не відвідувати заклади ресторанного господарства, громадського харчування, магазини, де здійснюється продаж алкогольних напоїв.
Таким чином, суддя відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, та застосовує до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Київ, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 30 грудня 2021 року включно із забороною обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:
-не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду;
-прибувати до суду за першою вимогою;
-здати на зберігання до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
-не відвідувати заклади ресторанного господарства, громадського харчування, магазини, де здійснюється продаж алкогольних напоїв.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 30 грудня 2021 року включно.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку необхідності залишити житло, вона має отримати відповідний дозвіл прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміни на іншій, більш суворий.

Ухвала діє до 30 грудня 2021 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Судове засідання відкласти на 22 листопада 2021 року на 11 год. 30 хв.

Про дату слухання справи повідомити потерпілого ОСОБА_9 , прокурора та обвинувачену ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_1