Справа № 569/9350/18
УХВАЛА

28 грудня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчий третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000083 від 21 травня 2018 року відносно солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ст.ст. 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 11 серпня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 уклав із громадянином ОСОБА_7 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Тоді ж, ОСОБА_7 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 11.08.2017 року, ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду оператора розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу у військовому званні « солдат».

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, яка діє до даного часу.

Про те, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.

Так, у листопаді 2017 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), де проходили бойове злагодження.

Крім того, встановлено, що у листопаді 2017 року солдат ОСОБА_5 проходив військову службу у даному місці служби.

06 листопада 2017 року у солдата ОСОБА_5 раптово винник злочинний умисел, а саме самовільно залишити місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (дислокована - АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитися від військової служби, а вільний від військової служби час використати на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без будь яких поважних причин, з метою назавжди ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (дислокована - АДРЕСА_1 ), а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді оператора розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без поважних причин самовільно залишив місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитись від військової служби, а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із обов`язками з військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

21 травня 2018 року солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

21 травня 2018 року підозрюваного солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Вина солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме допитами свідків, наказами та повідомленнями військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Згідно наказів та повідомлень військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 , останній 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без будь яких поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , а вільний час проводить на власний розсуд не пов`язаний із військовою службою.

Таким чином, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання його під вартою, вищевказаних ризиків уникнути не можливо.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив задоволити клопотання з підстав викладених у ньому.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 188 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що у рамках кримінальнаого провадження №0000083, ОСОБА_5 21 травня 2018 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

21 травня 2018 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

На даний час місце перебування підозрюваного не відоме, на виклики слідчого та прокурора він не з`являвся та про причини неявки він не повідомляє.

Підозрюваний ОСОБА_5 протягом тривалого часу (із листопада 2017 року по червень 2020 року) переховується від слідства та суду, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), інші державні органи та місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, ОСОБА_5 не має стійких родинних зв`язків, постійного місця роботи та проживання, схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятих норм поведінки та доброчесності, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на останнього обов`язків законом.

Вищевказані докази вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор при його розгляді довели, про існування обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим оголошений у розшук, ухиляється від явки до слідчого, що вказує на ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що по даному кримінальному провадженню внесено клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і для забезпечення його явки для розгляду даного клопотання, є достатні підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Френштат під Радгоштем, Чеська республіка, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду, або по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1