ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/756/21 Номер провадження 11-кп/814/1213/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія № 9», провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 06.10.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого,

по даній справі 03.10.2018 р. засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від призначеного покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки хоча з матеріалів справи видно, що він майже постійно працював, але потребував додаткового контролю, крім цього вчинив два порушення у вигляді несвоєчасного повернення з відпустки та за зберігання сім-карти, а тому ці обставини не вказують на його сумлінну поведінку протягом всього строку відбування покарання, а відтак і належне виправлення.

Крім цього, суд врахував, що хоча до засудженого не був застосований державний примус на підставі Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення коштів на користь потерпілої, в той час він, працюючи, не був позбавлений можливості вчинити ці дії добровільно, чим полегшити, зокрема і моральні страждання потерпілої протягом строку відбування покарання.

Щодо визначення строку відбуття покарання, після якого щодо засудженого можливо застосувати пільгу зазначає, що з огляду на те, що на час вчинення ОСОБА_7 злочину, редакція п.1 ч.3 ст. 81 КК України не передбачала заборони її застосування до осіб, які вчинили злочини в стані алкогольного сп`яніння, а відтак з урахуванням вимог ст. 5 КК України, п.1 ч.1 ст. 81 КК України необхідно застосувати в редакції, що діяла до 17.03.2021р.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення.

Зазначає, що згідно вироку на момент відбування ним покарання обов`язок відшкодовувати завдану моральну і матеріальну шкоду покладено на підприємство, на якому працював ОСОБА_7 , виконавчі листи до установи, де засуджений відбуває покарання, не надходили.

Вказує, на характеристики установи відбування покарання, відповідно до яких він довів своє виправлення ставленням до виконання обов`язків, участю у виховних заходах, отриманням чотирьох заохочень, працевлаштуванням кухарем з перших днів відбування покарання, взаємовідносинами з іншими засудженими та ввічливим ставленням до адміністрації установи.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого, надав їм належну оцінку в сукупності як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_7 .

По даній справі ОСОБА_7 засуджений 03.10.2018 р. вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання 01.03.2019 року, кінець строку відбування покарання 01.03.2024 року.
Так, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 з ДУ «Машівська виправна колонія (№ 9)», останній з 02.05.2019 відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№ 9)», за час відбування покарання в установі два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що отримав два стягнення, одне з яких не зняте, має чотири заохочення. Також, згідно з довідкою про стягнення та заохочення засудженого отримав ще одне заохочення після звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення.

Попередньо, перебуваючи у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається ввічливо ставитися до персоналу установи вимоги персоналу виконує з метою поблажливого ставлення до себе. Допускає незначні порушення санітарних норм.

Приймає участь у виховних заходах, але не завжди робить для себе належні висновки, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу, однак останні не реалізовано.

Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, а також відсутні дані щодо участі у виконанні робіт з благоустрою.

Щодо працевлаштування засудженого, ОСОБА_7 на даний час не працює, раніше був працевлаштованим робітником їдальні, проте потребував додаткового контролю з боку представників адміністрації, до роботи відносився задовільно.

Відповідно до рішень комісій установи по заміні покарання більш м`яким від 10.11.2020 та по умовно-достроковому звільненню від 10.09.2021 ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та не довів свого виправлення.

Отже, досліджені характеризуючи дані на засудженого свідчать про нестабільну поведінку ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання, що не дає підстави вважати про його виправлення та сумлінне ставлення до праці.

Доводи апеляційної скарги засудженого щодо ненадходження виконавчих листів, працевлаштування, наявність заохочень, участі у виховних заходах, взаємовідносин з іншими засудженими та ставлення до адміністрації установи, враховані судом, однак не є достатнім для висновку про його виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 в повній мірі не довів свого виправлення.
Таким чином, колегія судді не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст.405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 06.10.2021 року про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4