Справа № 155/645/21 Провадження № 11-кп/802/685/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.162, ч.ч.2, 3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 15 липня 2021 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Новий Зборишів Горохівського району Волинської області, без реєстрації місця проживання, мешканка АДРЕСА_1 , неодружена, з повною загальною середньою освітою, непрацююча, раніше судима:
- 26.12.2014 Горохівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців,
- 03.03.2021 Горохівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
засуджена за:

- ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- ч.2 ст.185 КК України 2 (двох) років позбавлення волі;

- ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 03.03.2021 та призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 23.03.2021.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, до строку відбування покарання за даним вироком ОСОБА_7 зарахований строк її попереднього ув`язнення за період з 23 березня 2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишений попередній тримання під вартою.

Стягнуті з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи, в сумі 980,70 гривень та судової дактилоскопічної експертизи в сумі 980,70 гривень.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнана винною і засуджена за те, що 05.03.2021 близько 19 год вона, перебуваючи у АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне проникнення до володіння особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі володільця та без його на те дозволу, в порушення ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на недоторканість житла, за відсутності визначених законом підстав та розуміючи, що своїми діями порушують недоторканість житла, непомітно для господаря та сторонніх осіб, таємно, шляхом розбиття вікна, незаконно проникла в приміщення житлового будинку, який належить ОСОБА_9 на праві приватної власності, чим порушила право останньої на недоторканість житла.
14.03.2021 близько 12 год ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Галичани Луцького району, шляхом вільного доступу зайшла на територію подвір`я, яке знаходиться на АДРЕСА_3 , звідки шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, таємно викрала належний ОСОБА_10 велосипед виду «дамка» без маркувальних позначень оранжевого із зеленим кольорів, вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-21/2105/ТВ від 19.03.2021 становить 1000 гривень, внаслідок чого завдала ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
14.03.2021 близько 16 год ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Борочиче Луцького району, проникла на територію домоволодіння, належного ОСОБА_9 , яке знаходиться на АДРЕСА_2 , та керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, користуючись тим, що її дії не помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зриву металевої скоби з вхідних дверей, проникла до підсобного приміщення, звідки таємно, повторно склала в два поліетиленових мішки металобрухт, вагою 72,10 кг., вартістю 504,70 гривень, які намагалася винести з території домоволодіння та в подальшому продати, однак свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця не довела із причин, що не залежали від її волі, оскільки її дії були помічені та вона була затримана місцевими жителями.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, обвинувачена оскаржує вирок суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок тяжкості. Просить судове рішення змінити та призначити їй більш м`яке покарання або застосувати до неї інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляцію і просили змінити вирок щодо ОСОБА_7 , прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162КК України, а саме: незаконному проникненні до житла, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, що виразились у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції відповідно з вимогами ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої на невідповідність призначеного покарання її особі та ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинила умисні корисливі злочини, один з яких належить до категорії тяжких.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, місцевий суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом віднесеновчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачена раніше неодноразово судима, не має постійного місця проживання, неодружена, характеризується посередньо, не працює та без реєстрації місця проживання, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.
Судом врахована думка потерпілих, яким відшкодована завдана шкода, та якіпретензій майнового і морального характеру до ОСОБА_7 не мають. При призначенні покарання покладалися на розсуд суду.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, то такі доводи є безпідставними, так як суперечать нормам матеріального права.
Так, згідно роз`яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами. Передбаченими статтями 71, 72 КК.
Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначеним законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Тому, оскільки відповідно до обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинила нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку призначеного їй вироком Горохівського районного суду Волинської області від 03.03.2021, тому місцевий суд обґрунтовано призначив обвинуваченій остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, яке слід відбувати реально.

Враховуючи усі вищенаведені обставини у їх сукупності, особу винної, яка раніше судима та під час іспитового строку повторно вчинила умисні кримінальні правопорушення, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, місцевим судом обґрунтовано призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкцій відповідних статей, а остаточне покарання обвинуваченій обґрунтовано визначене на підставі положень ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, оскільки кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинила під час іспитового строку, призначеного їй вироком Горохівського районного суду Волинської області від 03.03.2021.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на думку апеляційного суду, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нею нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання або застосування до неї інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням суд апеляційної інстанції не вбачає.

Крім того, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 15 липня 2021 року щодо неї без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_7 , яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді