ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1214/21 Справа № 199/4935/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника третьої особи, щодо
майна якої вирішується питання
про арешт ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000115,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року у задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000115, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст.366-2 КК України, було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що до переліку речей, дозвіл на виїмку яких надано ухвалою слідчого судді від 12.07.2021 року, не входили грошові кошти, крім того зазначені грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку в особистому майні ОСОБА_10 , а отже є коштами родини, доказів, що вилучені гроші набуті кримінально протиправним шляхом, слідчому судді не надано.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20.07.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра задовольнити і накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку 16.07.2021 року за фактичним місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в розмірі 147 721 доларів США, грошові кошти в розмірі 12 450 євро та грошові кошти в розмірі 593 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20 липня 2021 року підлягає скасуванню у зв`язку з допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки на теперішній час в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що грошові кошти, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , одержані внаслідок вчинення злочину, а суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що ОСОБА_7 під час подання декларацій не зазначав відомості щодо знаходження у нього або у його родині грошових коштів, тому зазначені відомості в ухвалі суду, що кошти належать його родині, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів убачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшло повідомлення з УСБУ у Дніпропетровській області про те, що начальник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) () ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впровадив протиправну схему із залученням підпорядкованих співробітників відділу, які використовуючи безпосередній доступ до програмно-технічних комплексів Державної виконавчої служби та Державної казначейської служби України під час формування платіжних доручень в рамках виконавчих проваджень, у реквізитах, замість реального отримувача коштів, вказували банківські рахунки, які оформлені на ім`я третіх осіб. При цьому, з метою приховування здійснення протиправної діяльності, вказаними співробітниками ВДВС в коментарях до платіжних доручень вказувалися номери справжніх виконавчих проваджень.
Встановлено, що грошові кошти із депозитних та авансових рахунків Шевченківського ВДВС незаконно переводилися на банківський рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, вищевказані грошові кошти ОСОБА_11 знімає через банківські відділення та банкомати які розташовані поблизу його місця проживання в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра з метою подальшої передачі їх ОСОБА_7 .
За наявною інформацією, протягом 2020-2021 років службовими особами Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління юстиції (м. Дніпро) було незаконно виведено з депозитного та авансового рахунків більше 3 млн. грн.
07.07.2021 на адресу Лівобережної окружної прокуратурим міста Дніпра надійшла відповідь на доручення з УСБУ у Дніпропетровській області про те, що громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпра, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , має відкриті банківські рахунки, в тому числі з реквізитами НОМЕР_1 , відкритим в АТ КБ "Приват Банк".
Проведеними заходами встановлено, що протягом 2020-2021 років Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належний ОСОБА_11 рахунок ( НОМЕР_1 ) регулярно здійснювались перерахування грошових коштів на загальну суму більше, ніж 3 млн. грн. При цьому, отримувачами зазначалися фізичні чи юридичні особи, які не існують або не мають будь-якого відношення до діяльності Шевченківського ВДВС.
З метою документування вказаної діяльності на адресу АТ КБ «Приват Банк» було надіслано запит з метою отримання інформації щодо руху грошових коштів за рахунком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . У результаті проведення огляду, отриманого з АТ КБ «Приват Банк» магнітного диску, вказана інформація знайшла своє підтвердження. Встановлено, що після зарахування вищевказаних грошових коштів на належний ОСОБА_11 рахунок, останній протягом декількох днів знімав отримані грошові суми у відділеннях АТ КБ "Приват Банк", банкоматах або переказував їх на інші власні банківські рахунки. За результатом огляду вказаного диску складено відповідний протокол огляду.
Також, встановлено, що ОСОБА_11 акумулює незаконно отримані готівкові кошти у великих сумах за адресою м. Дніпро, вул. Арбатська, 32г, де знаходиться належний йому об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_2 загальною площею 26,0 кв.м. з підвалом.
Крім того, проведено огляд електронного веб-порталу Державної казначейської служби України, що знаходиться за посиланням: «https://spending.gov.ua/new/transactions», який дозволяє проводити пошук транзакцій що були проведені через Державну казначейську службу України. Зокрема, у ході проведеного огляду було встановлено, що 22.06.2020 Шевченківським ВДВС в м. Дніпрі на належний ОСОБА_11 банківський рахунок НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 8346 грн. При цьому, отримувачем грошових коштів та власником вказаного рахунку вказане ТОВ «Сервіс Про». За результатом огляду вказаного веб-порталу складено відповідний протокол огляду.
З метою перевірки вказаного факту було допитано як свідка директора ТОВ «Сервіс Про» ОСОБА_12 щодо факту перерахування на рахунки підприємства 22.06.2020 Шевченківським ВДВС грошових коштів у сумі 8346 гривень (з цільовим призначенням «Повернення авансового внеску ТОВ «Сервіс Про» згідно розпорядження, керуючись ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). У ході допиту ОСОБА_12 повідомив, що вказані грошові кошти на жодні рахунки підприємства не надходили, а рахунок НОМЕР_1 йому не належить. За результатом проведеного допиту складено відповідний протокол.
Таким чином, у діях ОСОБА_7 , ОСОБА_11 а також інших осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачаються окремі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
16.07.2021 у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду (199/4935/21) було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого в спальній кімнаті вказаної квартири в шафі, що розташована ліворуч від входу виявлено 2 сейфи, білого кольору розміром приблизно 30*15 см з маркуванням «Grifon» та циферблатом по середині дверцят та сірого кольору розміром приблизно 1,3 м *40 см з замком, що відкривається за допомогою ключа. Так, в сейфі білого кольору було виявлено та вилучено наступне: грошові кошти в розмірі 147 721 доларів США, грошові кошти в розмірі 12 450 євро та грошові кошти в розмірі 593 000 грн.
Встановлено, що ОСОБА_7 є начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління юстиції, який відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" є уповноваженою особою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_7 зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Разом з тим моніторингом Єдиного державного реєстру декларацій встановлено, що ОСОБА_7 здійснював декларування недостовірної інформації, а саме грошових коштів шляхом подання декларацій до Єдиного державного реєстру декларацій.
16.07.2021 відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та досудове розслідування доручено СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
В силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Приймаючи рішення про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, слідчий суддя повинен керуватись вимогами ст. ст. 170-173 КПК, тобто перевірити: наявність підстав для арешту; обґрунтованість клопотання про необхідність арешту майна; чи встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; чи відносяться особи, на майно яких накладається арешт, до підозрюваних, обвинувачених, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого; чи внесені дані у відношенні відповідних осіб в ЄРДР; чи надана правова кваліфікація кримінально-караним діянням службових осіб відповідного підприємства.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на викладене, з висновком слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт майна з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитись не може, оскільки у слідчого судді в даному випадку були наявні підстави для його задоволення, втім суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Під час апеляційного розгляду прокурором було доведено, що на даний час в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що грошові кошти, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки останній під час подання декларацій не зазначав відомості щодо наявності в нього або в його родини такої суми грошових коштів.
З наданих матеріалів випливає, що готівкові грошові кошти, на арешті яких наполягає сторона обвинувачення, були виявлені під час обшуку в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а отже є всі підстави для обґрунтованого припущення, що вони були набуті протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що підлягає перевірці у межах досудового розслідування, та дає підстави для їх арешту незалежно від того, хто є їх власником.
Крім того, колегія суддів критично ставиться до висновку слідчого судді про те, що зазначені грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку в особистому майні ОСОБА_10 , а отже є коштами родини, зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду належним чином не наведено обґрунтування приналежності даних грошей саме ОСОБА_10 .
Приймаючи до уваги, що наявність чи відсутність здатності даних грошових коштів слугувати в якості доказів вчиненого кримінального правопорушення можна встановити саме під час проведення досудового розслідування, а гроші, на які прокурор просить накласти арешт, мають важливе значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні та є ключовим доказом, який допоможе встановити джерело їх надходження, колегія суддів приходить до висновку, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним на цій стадії з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою забезпечення та збереження вказаного майна, тож вимоги апеляційної скарги прокурора в даному випадку є такими, що підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що вищезазначене майно має доказове значення для даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення в повному обсязі клопотання прокурора про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000115, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191, ч.1 ст.366-2 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку 16.07.2021 року за фактичним місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі : 147 721 доларів США, 12 450 євро та 593 000 гривень шляхом заборони розпорядження та користування.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4