Справа № 562/1300/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0000234 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Здолбунів Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 20 липня 2021 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 3 (Три) роки 8 (Вісім) місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2019 року близько 22 год. 00 хв. у м.Здолбунові Рівненської області по вул.Зеленій ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та агресії, що обумовлені ревнощами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно завдав не менше двох ударів кулаком правої руки в область голови, зокрема, в лобову ділянку обличчя ОСОБА_6 , від яких потерпілий впав на асфальтовану дорогу, втративши свідомість, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепа, забою головного мозку легкого ступеня, забою осаднення м`яких тканин голови, обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 24 від 17 квітня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину визнав частково. Дав суду показання, що 02 квітня 2019 року близько 22 год. 00 хв. в м.Здолбунові Рівненської області, коли він повертався додому з роботи, то побачив по вул.Зеленій свою дружину ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , які йшли разом під ручку. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння і ніс в руках пляшку горілки. На ґрунті ревнощів він завдав ОСОБА_6 удар кулаком руки в обличчя, від якого потерпілий впав на асфальтовану дорогу, після чого встав і намагався його вдарити, тому він завдав ОСОБА_6 другий удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий вдруге впав на асфальтовану дорогу і втратив свідомість. Тоді він підняв потерпілого і промив йому на потилиці рану горілкою, яка була у потерпілого з собою. Він запитав у потерпілого чи є необхідність викликати йому швидку допомогу, на що ОСОБА_6 повідомив, що медичної допомоги йому не потрібно. Після цього потерпілий встав і пішов сам додому. Стверджує, що він не мав наміру завдати потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Щиро розкаюється у скоєному. Просить суд суворо його не карати. Цивільний позов визнає частково, згідний відшкодувати завдану ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5569 (П`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. В частині позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди просить відмовити за безпідставністю, оскільки потерпілий ОСОБА_6 своєю поведінкою, спрямованою на розлучення його сім`ї, завдав йому великих душевних страждань.

Хоча обвинувачений частково визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході досудового розслідування та судового провадження доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання, що 02 квітня 2019 року він перебував разом з ОСОБА_7 у гостях, де він вживав вино. Після цього, близько 22 год. у цей же день у м.Здолбунові Рівненської області по вул.Зеленій, коли він йшов з ОСОБА_7 у гості до іншого друга, то зустрів ОСОБА_4 , який нічого не пояснюючи підійшов до них і завдав йому два удари в область голови, від яких він впав і втратив свідомість. Пам`ятає, що наступного дня проснувся вранці вдома, йому боліла голова, тому він звернувся за медичною допомогою в Здолбунівську ЦРЛ, звідки його направили на стаціонарне лікування в Рівненську міську лікарню. До цього випадку він зустрічався з ОСОБА_7 упродовж близько п`яти місяців, знаючи, що вона перебуває у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_4 . Цивільний позов підтримав у повному обсязі, просить стягнути з обвинуваченого на його користь 6000(Шість тисяч) грн. матеріальної шкоди та 5000 (П`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином. У визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Показання потерпілого узгоджуються із заявою про кримінальне правопорушення від 03.04.2019р. (а.с.9), протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 11.04.2019р. (а.с.12-13).
Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах ОСОБА_4 завдав йому тілесні ушкодження, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 11.04.2019р. (а.с.12-13).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 24 від 17 квітня 2019 року при зверненні ОСОБА_6 за медичною допомогою в Здолбунівську ЦРЛ у нього лікарями діагностовано «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», також лікарем неврологом описано множинні гематоми на голові. За даними медичної карти № 6574 при госпіталізації 03 квітня 2019 року ОСОБА_6 у нейрохірургічне відділення Рівненської ЦРЛ у нього лікарями діагностовано та підтверджено КТ головного мозку та основи черепа «відкрита черепно-мозкова травма, перелом склепіння та основи черепа, забій головного мозку легкого ступеня, епідуральні нашарування лобних часток мозку, забій-осаднення м`яких тканин голови, обличчя.
Вказаний симптомокомплекс тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 виник від дії тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), з достатньою силою нанесення (спричинення) характерною для даних ушкоджень та згідно із п.2.1.3 б) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Враховуючи наявність описаних лікарями гематом, забоїв-осаднень, крововиливу, клінічної картини черепно-мозкової травми, відсутність ознак консолідації (зрощення) в місцях перелому кісток черепа, можна зазначити, що вказані ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись незадовго до звернення його за медичною допомогою в Здолбунівську ЦРЛ, а саме: 02 квітня 2019 року.
Враховуючи характер, локалізацію та важкість тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , відомі обставини справи, виникнення їх внаслідок самопадіння маловірогідно.
Судово-медичних даних, які б вказували на боротьбу, бійку, самооборону зі сторони потерпілого ОСОБА_6 немає, в зв`язку з відсутністю описаних тілесних ушкоджень лікарями в наданій медичній документації.
Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , вивчення даних протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 від 11.04.2019 року та зі свідком ОСОБА_7 від 10.04.2019 року, можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , який вони показали під час проведення з ними слідчих дій, не суперечить судово-медичним даним їх виникнення (а.с.32-33).
Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах він завдав ОСОБА_6 два удари кулаком руки в обличчя, внаслідок яких потерпілий впав і втратив свідомість. Він надав потерпілому першу медичну допомогу, після чого потерпілий встав і пішов сам додому, що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 23.04.2019р. (а.с.58-66), а також відеозаписі, переглянутому та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні (а.с.67).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 25 квітня 2019 року, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 23.04.2019 року, можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , який показав підозрюваний ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту, не суперечить судово-медичним даним їх виникнення (а.с.78-79).
Свідок ОСОБА_9 дала суду показання, що вона працює лікарем неврологом у КНП «Здолбунівська центральна районна лікарня». 03 квітня 2019 року вранці, коли вона перебувала на своєму робочому місці, за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 , який скаржився на головний біль, внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень. Вона направила потерпілого на стаціонарне лікування в неврологічному відділенні Здолбунівської ЦРЛ.
Згідно довідки КНП «Здолбунівська центральна районна лікарня» Здолбунівської районної ради № 01/20-525 від 09.04.2019р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні 03 квітня 2019 року (а.с.82).
Згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради № 1-9/1040 від 11.04.2019р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 03 квітня 2019 року по 10 квітня 2019 року (07 ліжко-днів) медична карта стаціонарного хворого № 6574 (а.с.85).
Свідок ОСОБА_7 дала суду показання, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 з 24 листопада 2018 року, однак спільно з ним не проживає. 22 квітня 2019 року вона була разом з ОСОБА_6 у гостях та після цього вони з ОСОБА_6 пішли в гості до іншого друга. ОСОБА_6 взяв з собою пляшку горілки, яку ніс у руках. По дорозі вони зустріли її чоловіка ОСОБА_8 , який підійшов до них і на грунті ревнощів, нічого не пояснюючи, наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою в голову, від якого потерпілий впав на спину, але після цього встав і ОСОБА_8 наніс йому ще один удар кулаком у голову, внаслідок чого ОСОБА_6 вдруге впав на землю і втратив свідомість. ОСОБА_8 допоміг ОСОБА_6 піднятися, після чого відкрив пляшку горілки, яку ніс ОСОБА_6 у гості, і промив потерпілому на потилиці рану, з якої йшла кров. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_6 пішов сам додому, а вона з ОСОБА_4 залишилась з`ясовувати стосунки.

Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_7 дала суду аналогічні показання, а також показала на місці події яким чином та при яких обставинах ОСОБА_8 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що відображено в протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 10.04.2019р. (а.с.15-20).
Свідок ОСОБА_10 дала суду показання, що вона працює майстром манікюру в салоні краси «Камільфо», що знаходиться у м.Здолбунові Рівненської області по вул.Шкільній, 27. 02 квітня 2019 року близько 22 год. 00 хв., коли вона перебувала в приміщенні салону, до неї прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_7 розповіла їй про спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 повідомив, що він побив коханця своєї дружини.

Умисне нанесення ОСОБА_4 ударів зі значною силою у життєво важливий орган, а саме: голову потерпілого, доводить, що обвинувачений бажав та свідомо припускав заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень від таких своїх дій та свідчить про наявність умислу обвинуваченого на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та, відповідно, достатності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину суд розцінює як спосіб захисту з метою пом`якшення покарання.
При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно злочини, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України є тяжким злочином.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті суверенітету та територіальної цілісності України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та враховуються судом при призначенні йому покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи ст.69-1 КК України до обвинуваченого, судом не встановлено, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки передбачений законом склад кримінальних правопорушень та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки в обґрунтування розміру матеріальної шкоди, завданої злочином, потерпілим надано суду квитанції та чеки на загальну суму 5569 (П`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн., то з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого матеріальна шкода на вказану суму, що документально підтверджена.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з вимог розумності та справедливості, з урахуванням поведінки потерпілого, який підтримував близькі стосунки з ОСОБА_7 під час перебування її у шлюбі з обвинуваченим, що спровокувало вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 3000 (Три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо документів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Надані прокурором суду документи кримінального провадження № 0000234 необхідно залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.
Керуючись ст.ст.128, 129, 369-371, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним по ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 5 (П`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2021 року, більш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (П`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 09 квітня 2021 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5569 (П`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. матеріальної шкоди та 3000 (Три тисячі) грн. моральної шкоди, завданої злочином. В решті позовних вимог - відмовити.

Документи по справі: історію хвороби, заведену на ім`я ОСОБА_6 у нейрохірургічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня»Рівненської міської ради під час перебування на стаціонарному лікуванні з 03 квітня 2019 року по 10 квітня 2019 року, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Документи кримінального провадження № 0000234 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (Тридцяти) днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

С у д д я