Справа № 639/1076/21
№ провадження 1-кп/639/265/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2020 за №0001482, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, не працює, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 приблизно о 12:00 ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302 14», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Дудинської в напрямку вул. Полтавський шлях зі сторони вул. Лобачевського в м. Харкові зі швидкістю 70 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 45 по вул. Дудинської в м. Харкові, ОСОБА_6 проявив неуважність, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дороги пішоходу ОСОБА_4 , яка переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким:п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; та здійснив наїзд на ОСОБА_4 .
Згідно з висновком № 12-14/891-А/20 від 31.12.2020 року ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом лівої променевої кістки в середній третині із зсувом, розрив задньоульнарного зчленування зліва.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121- 20/22605-ІТ від 06.01.2021 у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ГАЗ 3302 14», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 є невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_6 стороною обвинувачення надано і в судовому засіданні безпосередньо досліджено:

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2020 за адресою м. Харків, вул. Дудинська, буд. 45, згідно якого встановлено, що положення транспортного засобу ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 розміщений на двох смугах руху в напрямку руху поблизу пішохідного переходу, автомобіль видимих пошкоджень не має;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 14.12.2020, згідно якого 25.11.2020 близько 12-00 годині вона приїхала на тролейбусі, який зупинився на перехресті вул. Дудинської та вул. Цехівської в м. Харкові, після чого вона пішла на пішохідний перехід, для того, щоб перейти дорогу. Підійшовши до пішохідного переходу вона переконалася, що не має автомобілів та почала переходити дорогу. З правої сторони вона побачила, як на великій відстані від неї рухався автомобіль ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкість якого була 80-90 км/год. Дорогу вона переходила повільним темпом, так як за станом здоров`я швидко ходити не може. Коли вона дійшла до крайньої правої смуги руху по ходу руху автомобіля ГАЗ, перед собою вона побачила вказаний автомобіль, який здійснив на неї наїзд. Також зазначила, що водій вказаного автомобіля викликав їй швидку, після чого їй поставили діагноз перелом передпліччя лівої руки та рвана рана губи. Крім того, під час показань потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що з водієм авто ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 примирилася, претензій до останнього не має;

-висновок експерта ОСОБА_8 від 15.12.2020 за №СЕ-19/121-20/21038-ІТ (судова авто технічна експертиза), згідно якого на момент експертного огляду, а отже і на момент ДТП, рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля ГАЗ 3302 14, р.н. НОМЕР_1 перебували у працездатному стані та не мали несправностей, які впливали б на їх вихідні параметри;

-висновок експерта ОСОБА_9 від 31.12.2020 за №12-14-/891-А/20 (судово-медична експертиза), згідно якого в зв`язку з подією 25.11.2020 у ОСОБА_4 мали місце такі ушкодження: закритий перелом лівої променової кістки в середній третині із зсувом, розрив заднєульнарного зчленування зліва відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаного перелома необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п. 2.2.2. «а», «б», «в» п. 2.2.2. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); забита рана нижньої губи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.2 «а». п. 2.3.3 Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строк вказаних в постанові слідчого;

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 за участю потерпілої ОСОБА_4 , згідно якого щодо події ДТП, що мала місце 25.11.2020, встановлено наступне: автомобіль ГАЗ 3302, р.н. НОМЕР_1 рухався від правого габариту до краю проїжджої частини на відстані 1,40 м; швидкість руху вказаного автомобілю становить 80 км/год; місце наїзду розташоване на відстані 10,7 м від початку пішохідного переходу зліва направо походу руху автомобіля; темп руху, з яким потерпіла йшла по пішохідному переходу до моменту ДТП відстань 10,7 м подолала за t1 10,9 сек, t2 10,7 сек, t3 11,0 сек; перед пішохідним переходом водії автомобіля ГАЗ 3302, р.н. НОМЕР_1 змінив (почав) змінювати смугу руху, яка саме була відстань та яку саме відстань автомобіль подолав потерпіла вказати не змогла;

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 за участю свідка ОСОБА_6 , згідно якого щодо події ДТП, що мала місце 25.11.2020, встановлено наступне: автомобіль ГАЗ 3302, р.н. НОМЕР_1 рухався від правого габариту до краю проїжджої частини на відстані 1,40 м; швидкість руху вказаного автомобілю становить 70 км/год; місце наїзду розташоване на відстані 10,7 м від початку пішохідного переходу зліва направо походу руху ОСОБА_6 ; темп руху, з яким потерпіла ОСОБА_4 йшла по пішохідному переходу до моменту ДТП відстань 10,7 м подолала за t1 10,9 сек, t2 10,7 сек, t3 11,0 сек; ОСОБА_6 пояснив, що він перестроювався з правої крайньої смуги руху в крайню ліву смугу руху по ходу його руху, вказати на якій саме відставні від пішохідного переходу вказати не може;

-висновок експерта ОСОБА_10 від 03.01.2021 за №СЕ-19/121-20/22605-ІТ (судова автотехнічна експертиза), згідно якого в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ГАЗ 33302, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху; водій мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ГАЗ 33302, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 20.01.2021, згідно якого останній показав, що 25.11.2020 близько 12.00 він рухався на своєму технічно справному автомобілі ГАЗ 3302 14 р.н. НОМЕР_1 по вул. Дудинській м. Харкова від вул. Лобачевського в напрямку вул. Полтавський шлях. Автомобіль був без вантажу. На вулиці йшов дощ, дорога була мокра. Видимість дороги була гарна. Рухався він зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. Дорога являє собою по дві смуги руху в кожному напрямку, він рухався по крайній правій смузі. Перед пішохідним переходом, який розташований в районі перехрестя вул. Дудинської та вул. Цехівської м. Харкова він почав зміщуватись в праву смугу руху походу свого руху в цей час відволікся в дзеркало заднього вигляду та коли знову почав дивитись на дорогу на пішохідному переході побачив жінку, яка переходила дорогу зліва на право по ходу його руху, він почав гальмувати але зупинити транспортний засіб не вдалося та відбувся контакт передньою правою стороною автомобіля з жінкою. Від удару жінка впала на дорогу. Після чого він викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. В подальшому жінку госпіталізували до лікарні. Він залишився на місці до приїзду слідчої групи. Також, під час допиту ОСОБА_6 зазначив, що свою провину у вказаній ДТП визнає в повному обсязі. Матеріальні затрати потерпілій ОСОБА_4 відшкодовані в повному обсязі.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення спочатку не визнав. При цьому зазначив, що рухався на автомобілі, він був загружений, а саме додатково приблизно 400 кг, видимість була хороша, на зустрічній полосі був тролейбус, але він не заважав видимості. Вказав, що вулиця Дудинська має по дві смуги руху в одному напрямку, він рухався по вказаній вулиці по другій смузі руху. Зазначив, що рухався зі швидкістю 60-70 км/год. Пішохід рухалася зліва направо, в його полі зору, пішохідний перехід був на відстані приблизно 80-90 м, з такої відстані він і побачив рух пішохода ОСОБА_4 . Пішоходи після висадки з тролейбуса були посередині проїжджої частини (на пішохідному переході). Зазначив, що наїзд не скоював. Вказав, що був свідок (водій іншого транспортного засобу), який допомагав йому піднімати ОСОБА_4 після падіння, але контакту вказаного водія він не має. Після дорожньо-транспортної пригоди викликав поліцію та швидку допомогу, при виклику вказаних служб зазначав, що збив людину, бо вважав, що таке формулювання буде сприяти скорішому приїзду екстрених служб, адже якщо формулювання виклику було як то «жінка лежить в калюжі», екстрені служби не приїхали би. Зазначив, що приходив до потерпілої в лікарню з метою відшкодування завданої шкоди, однак особисто кошти не сплачував, відшкодування здійснювали його родичі. Підтвердив, що на його транспортний засіб накладено арешт, але вказане майно повернуто йому на зберігання.

Під час досудового розслідування давав показання, в яких визнавав свою вину, через те, що «пішов на угоду зі слідчим», слідчий наполягав на тому щоби ОСОБА_6 визнав вину. Просив брати до уваги свідчення, які ним надані виключно в суді.

Зазначив, що сліди крові були на місці зупинки, на капоті слідів не було. Також вказав, що у потерпілої не було сумки. Коли потерпіла впала, ліва рука була в кармані її одягу, а права зажата під нею. Місце падіння було за межами проїжджої частини, біля дерева. Лежала вона по ходу руху зліва направо. Вважає, що падіння сталося через те, що вона перечепилася через жінку яка впала перед нею, а потім підвелася і пішла, можливо через те, що був занадто довгий верхній одяг, можливо була перешкода.

Зазначив, що перед пішохідним переходом знизив швидкість та виконав вимоги правил дорожнього руху, зупинив автомобіль перед пішохідним переходом не створюючи ніяких перешкод для пішоходів.

Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що вона вийшла на тролейбусній зупинці, підійшла до переходу «зебри», тролейбус поїхав, вона подивилася на проїжджу частину, автомобілів не було, побачила що рухається автомобіль білого кольору, але на достатній відстані, потім разом з іншими пішоходами перейшли першу, другу та третю смугу руху, жінка, що йшла разом з нею почала бігти, а ОСОБА_4 швидко йти, потім вона обернулась та побачила, як наближається автомобіль, після чого відчула удар, її відкинуло вбік, потім на землю, відбулося падіння на бік (на праву руку). Після чого до неї підійшов чоловік дізнатися про її самопочуття. Також зазначила, що коли вона лежала, бачила як ОСОБА_6 викликає поліцію та швидку допомогу. Автомобіль, який її збив, стояв на пішохідному переході, а саме на його початку. Зазначила, що підвелася, пішла сіла на лавочку, після чого приїхала швидка медична допомога та її було госпіталізовано до лікарні. Щодо стану проїжджої частини вказала, що дорога була мокра. Потерпіла чітко пам`ятає, що зіткнення її сталося саме з автомобілем «Газель» білого кольору. Швидкість руху автомобіля, перед зіткненням з нею, становила приблизно 80 км/год. Відносно руху автомобілю вона йшла с ліва направо, рухалася повільно, від початку пішохідного переходу пройшла три смуги. Після зіткнення, коли вона впала допомогли їй підвестися інші люди, а не ОСОБА_6 .

Потерпіла також зазначила, що під час знаходження в лікарні їй було призначено операції та лікування. ОСОБА_6 зі своїм братом прийшли до неї в лікарню на другий день після події та запевнили останню, що все буде добре, вони все їй відшкодують, після чого оплатили за операцію, за лікування, загалом ця сума склала 25 000 грн. ОСОБА_4 вимагала від обвинуваченого грошові кошти на лікування зубів у сумі 25 000,грн, однак на вказане обвинувачений не погодився. Вказала, що коли писала слідчому заяву про те, що претензій до ОСОБА_6 не має, вона була впевнена що він відшкодує їй все лікування, адже була про це домовленість.

Потерпіла ОСОБА_4 цивільний позов підтримала просила задовольнити.

У судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 був допитаний судовий експерт ОСОБА_10 , який повідомив, що виконував експертне дослідження за постановою слідчого у кримінальному провадженні №0001482, на вирішення якого були поставлені питання щодо причинно-наслідкового зв`язку дій ОСОБА_6 , порушення ним правил дорожнього руху та наслідками дорожнього транспортної пригоди, що призвело до наїзду на пішохода. За наслідками проведення експертного дослідження ним складено висновок від 03.01.2021 за №СЕ-19/121-20/22605-ІТ. ОСОБА_10 зазначив, що проводив експертне дослідження виключно в межах матеріалів, наданих йому у вказаному кримінальному провадженні, тому на питання про місце наїзду на пішохода та місце його падіння відповісти не зміг. Щодо дій пішохода ОСОБА_4 зазначив, що це питання може бути вирішено самостійно слідчим, тому не потребує висновку експерта. Також експерт ОСОБА_10 уточнив, що у висновку було допущено описки в написанні анкетних даних потерпілого, а саме зазначено невірно ОСОБА_11 замість правильного ОСОБА_4 та зауважив, що особа з прізвищем ОСОБА_11 взагалі не фігурує у наданих на дослідження матеріалах.

У судовому засіданні ОСОБА_6 заявляв клопотання про допит свідків, при цьому не надавав даних щодо їх імен, прізвищ, імен по батькові, їх адрес та контактних даних, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання судом було відмовлено.

Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_6 заявляв клопотання про допит у якості свідка слідчого ОСОБА_12 , обґрунтовуючи клопотання тим, що він заперечує проти тих показань, які він давав цьому слідчому під час досудового розслідування. Судом відмовлено у задоволенні клопотання про допит у якості свідка слідчого ОСОБА_12 оскільки відповідно до ст. 95 КПК України суд сприймає показання обвинуваченого, надані ним безпосередньо у судовому засіданні.

Також судом було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про допит у суді експерта ОСОБА_8 , оскільки питання, які ОСОБА_6 вважав за необхідне поставити експерту, усупереч ст. 356 КПК України, не стосувались роз`яснення його висновку і виходили за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.

Після допиту потерпілої, судового експерта да дослідження письмових доказів захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну порядку дослідження доказів та просив провести додатковий допит обвинуваченого.

Під час додаткового допиту обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, та повідомив що саме ним 25.11.2020 було здійснено наїзд на ОСОБА_4 зазначив, що це відбулось випадково і він одразу вийшов із автомобіля, намагався надати потерпілій допомогу та викликав «швидку допомогу» та поліцію.

На початку судового розгляду він заперечував свою вину, оскільки він не вважав за необхідне залучати до участі у справі захисника, однак консультувався із якоюсь особою, яка ввела його в оману і рекомендувала дотримуватись саме такої поведінки у суді. Після того, як ОСОБА_6 залучив професійного захисника адвоката, то зрозумів, що його дії у суді були хибними.

ОСОБА_6 у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 , сказав, що шкодує про вчинене та щиро кається. Просив суворо не карати та не позбавляти його права на керування транспортними засобами, оскільки він є інвалідом ІІІ групи і не може виконувати тяжку працю, а робота водієм є його єдиною можливістю заробити додаткові кошти до його маленької пенсії.

Окрім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина також підтверджується вищезазначеними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2020, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 від 14.12.2020; висновком експерта ОСОБА_8 від 15.12.2020 за №СЕ-19/121-20/21038-ІТ, протоколами проведення слідчого експерименту від 18.12.2020, висновком експерта ОСОБА_9 від 31.12.2020 за №12-14-/891-А/20, висновком експерта ОСОБА_10 від 03.01.2021 за №СЕ-19/121-20/22605-ІТ, які повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, які були незмінні як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

У відповідності до ч. 4 ст. 95 КПК України надані під час досудового розслідування ОСОБА_6 показання суд не ураховує під час обґрунтування доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушеня правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має ІІІ групу інвалідності з 29.04.2009 безстроково, з його слів постійно працює водієм не офіційно, в судовому засіданні надав довідку, видану Приватним підприємством «Ремтранслогістика» від 09.09.2021 про те, що ОСОБА_6 працює водієм автотранспортних засобів у цьому підприємстві з 26.08.2021 по теперішній час, не одружений; дітей або інших осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
На підставах, передбачених у ч. 1 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, яким було завдано тілесні ушкодження потерпілій, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи безстроково, не одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати положення ст. 69 КК України та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, думку прокурора, яка вважала за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобамив межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, думку потерпілої та її представника щодо необхідності призначення покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_6 основного покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України та відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Разом із цим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_6 вчинено необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи безстроково, має постійне місце проживання, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, критичне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого та його поведінку безпосередньо після вчинення ДТП (саме він викликав «швидку допомогу» та поліцію, намагався надати допомогу), часткове визнання ОСОБА_6 цивільного позову, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку із чим ОСОБА_6 може бути на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_6 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, сприятиме якнайшвидшому відшкодуванню завданих потерпілій збитків та відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений у підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

06 квітня 2021 року потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення майнової та моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначено наступне.
Постраждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після ДТП госпіталізована до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. О.І. Мещанінова» з різноманітними травмами, про що свідчить Виписка №23272, та №21574 які додаються. В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, висновки якої містяться в межах кримінальної справи та згідно КПК України надаються прокурором.
Потерпіла ОСОБА_4 пройшла курс стаціонарного лікування, що підтверджується вищенаведеними висновками, який включав застосування комплексу медичних препаратів, перев`язувальних матеріалів, процедур та хірургічне втручання. Загальні витрати на даній стадії склали 25 тисяч гривень, які обвинуваченим частково в сумі близько 23 тисяч гривень компенсовані в добровільному порядку.
Крім цього, отримана політравма потребує значного часу та коштів на реабілітацію, яка включає в себе ряд перев`язочних та відновлювальних процедур як косметологічного плану так і фізико-терапевтичних процедур. Загальна сума витрат пов`язаних із реабілітацією складає 30 тисяч гривень.
Також, після повного відновлення функціонування кисті руки, ОСОБА_4 необхідно буде провести повторне хірургічне втручання направлене на вилучення раніше встановленої металевої пластини, яка слугувала каркасом для відновлення кісток, зазначені витрати орієнтовно складають 20 тисяч гривень.
Таким чином загальний розмір матеріальної шкоди на підставі вищезазначеного складає 75 000 грн., з яких 23 000 грн. добровільно компенсовані обвинуваченим.
Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоції та тілесні реакції при згадуванні; важкість та неможливість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі, одужання та реабілітації, переживання незручностей, відірваністю від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.
В момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості тривоги, безпомічності страху (у тому числі за своє здоров`я, життя, страху перед автомобілями).
ОСОБА_4 вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувальних закладів з метою лікування. Впродовж всього періоду лікування ОСОБА_4 почувалась незручно, дискомфортно, змушена пристосовуватися до негативних умов існування пов`язаних із неможливістю пересування та здійснення повноцінної життєдіяльності по час подання позовної заяви (березень 2021) не може повноцінно використати свою руку, відчуває наслідки травм обличчя та інших частин тіла.
Відшкодування заподіяної моральної шкоди оцінює в 50 000 грн. Ця сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я, а також з урахуванням обмежень щодо близьких родичів, погіршення її стану здоров`я у зв`язку із хвилюванням та завданих ним клопоту. Суму моральної шкоди пропорційно пов`язує із нанесеними матеріальними збитками.
Також просить, стягнути з обвинуваченого судові витрати у сумі 3000 грн, які складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження матеріальної шкоди потерпілою надано виписку КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова Харківської міської ради» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №21574 на ім`я ОСОБА_4 , 1957 р.н., згідно якого останній встановлено діагноз: закритий перелом середньої третини лівої променевої кістки зі зміщенням; рвана рана нижньої губи; садна обох колінних суглобів по передній поверхні.
Крім того, потерпілою ОСОБА_4 подано заяву про долучення доказів на підтвердження цивільного позову. До заяви долучено наступні копії документів: 1) довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №447771, згідно якої ОСОБА_13 встановлена перша група інвалідності; 2) повідомлення КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР від 30.04.2021, згідно якого ОСОБА_4 , 1957 р.н. знаходилась на амбулаторному лікуванні в цілодобовому травмпункті з 26.03.2021 по 06.04.2021, де проходила фізіофункціональне лікування та розробку рухів лівої кисті. Хворій призначалася протизапальна та проти набрякова терапія: діклоберл петард №10, полібіозім №20, ліки придбані за рахунок хворої; 3) довідки КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» Харківської міської ради від 02.04.2021, згідно якої ОСОБА_4 під час перебування на лікуванні в травматологічному відділенні лікарні з 25.11.2020 по 10.12.2020 та по 24.12.2020 надані медичні засоби та наведено їх перелік;4) процедурної книжки ОСОБА_4 ; 5) довідки про огляду ОСОБА_4 лікарем стоматологом від 05.04.2021, згідної якої необхідно пломбування 33 і 43 зубів; 5) довідки КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР (травмпункт), згідно якої ОСОБА_4 зверталась 26.03.2021 за допомогою з приводу захворювання; 6) квитанцій - на придбання лікарських засобів: від грудня 2020 року на суму 74,05 грн. чек №12171, від грудня 2020 року на суму 234,74 грн. - чек №256321, на суму 75,81 грн. (дату не можливо встановити) - чек №162055, від 15.04.2021 на суму 760,00 грн., від 13.04.2021 на суму 1 160,00 грн., від 21.12.2020 на суму 705,56 грн. чек №14648, від 22.12.2020 на суму 387,00 грн. чек №1225, від 18.12.2020 на суму 20,68 грн. чек №256358, від 25.12.2020 на суму 351,78 грн. чек №41601, на суму 153,60 грн. (дату не можливо встановити), від 10.02.2021 на суму 18,40 грн., від 13.01.2021 на суму 508,60 грн. чек №124641, від 24.12.2020 на суму 277,12 грн. чек №12072; від 20.01.2021 на суму 465,00 грн., від 05.12.2020 на суму 441,00 грн. - товарний чек №72, від 22.12.2020 на суму 10,00 грн. чек №12026, від 23.12.2020 на суму 450,10 грн. чек №15074, від 21.12.2020 на суму 138,18 грн. чек №14673, від 22.04.2021 на суму 660,00 грн., від 25.03.2021 на суму 1 130, 00 грн.
При цьому, суд враховує часткове відшкодування завданої шкоди відповідачем в добровільному порядку в сумі 23 000 грн. (про що потерпіла сама зазначала у цивільному позові, судовому засіданні і цього не заперечує обвинувачений) та не приймає до уваги витрати на придбання ліків, необхідність придбання яких позивачем не було доведено в судовому засіданні, а також на медичні послуги, проведення яких не було підтверджено.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, про необґрунтованість вимог про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого, тому вимоги цивільного позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Враховуючи ступінь душевних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_4 , і які виразилися у відчутті фізичного болю та стражданнях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП та лікуванням, а також того, що в результаті протиправних дій обвинуваченого стан здоров`я потерпілої на сьогоднішній день повністю не відновився, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна потерпілій, становить в розмірі 20 000 грн, що, на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому вираженні є достатнімрозміром для компенсації моральних страждань потерпілої і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, який за направленістю умислу відноситься до необережного. Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20 000 грн.

Доводи сторони захисту про те, що наявний у матеріалах справи позов потерпілої ОСОБА_4 не містить її підпису, суд до уваги не бере, оскільки цей позов надійшов до суду електронною поштою і в судовому засіданні потерпіла підтвердила подання нею цього позову та підтримала його.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.
Питання, щодо майна на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу.
В іншій частині цивільний позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/121 -20/21038-ІТ від 15.12.2020 у розмірі 1961 грн 40 коп.; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-20/22605-ІТ від 06.01.2021 у розмірі 2288 грн 30 коп.
Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 (справа №953/19473/20, провадження №1-кс/953/9367/20) на автомобіль марки «ГАЗ 3302 14» р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1