У Х В А Л А

08 листопада 2021 року м. Шаргород

Справа №607/13848/20

Провадження №1-кп/152/12/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про виклик свідків в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000283 за обвинувальним актом від 19.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора групи прокурорів

у кримінальному провадженні

прокурора Підволочиського відділу

Теребовлянської окружної

прокуратури Тернопільської

області ОСОБА_5

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

встановив:
В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним слідчим та затвердженим прокурором, з додатками, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України.

За наслідками підготовчого судового засідання на підставі ухвали суду від 15.09.2021 року призначено судовий розгляд кримінального провадження по суті у відкритому судовому засіданні та здійснюється судовий розгляд.

05.11.2021 року адвокат ОСОБА_3 на електронну адресу суду надіслав два клопотання: про виклик свідків в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та про зміну запобіжного заходу (а.с.110-111, 113-117 т.8).
Адвокат ОСОБА_3 у клопотанні про виклик свідків в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду просить викликати та допитати в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, тобто через систему «EasyCon», в приміщенні АО «Захист», так як з вимогами до порядку роботи із вказаним сервісом свідки ознайомлені, зсилаючись на те, що вказані особи 01.05.2020 року проводили ремонтні роботи в будинку обвинуваченого ОСОБА_13 , в тому числі, на кухні, та побачили, що на території будинку з`явилися невідомі особи у формі, які стукали у будинок, самі відкрили двері до будинку, не представилися, повноважень не підтвердили, вимагали від них вийти з будинку та покликати власників. Відеофіксацію обшуку було розпочато лише після того, як невідомі особи у форменому одязі зайшли у будинок, а до того вони самовільно ходили по прибудинковій території та заходили в сарай. Крім того, свідки можуть повідомити про відомі їм обставини проведення обшуку у будинку та про обставини виявлення чаші на холодильнику у будинку та щодо виключення факту наявності цього предмету на холодильнику у будинку ОСОБА_4 до приходу невідомих осіб у форменому одязі (а.с.110-111 т.8).

Також, адвокат ОСОБА_3 зазначив, що, оскільки ст.290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснити відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, то на виконання вказаних вимог ним прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , було на офіційну електронну пошту надіслано заяву про необхідність допиту свідків у судовому засіданні, на підтвердження чого додає до клопотання фотознімок з екрану (а.с.111 т.8).

Клопотання захисником заявлено від свого імені, а також від імені та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні 08.11.2021 року клопотання підтримали, та просять його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечує щодо заявленого клопотання, мотивуючи тим, що йому не було відкрито додаткові матеріали, тобто показання свідків у порядку, встановленому ст.290 КПК України. Надіслання адвокатом ОСОБА_3 заяви про виклик свідків прокурору ОСОБА_14 вважає безпідставним, оскільки вказаний прокурор виключений із групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 при розгляді клопотання покладаються на вирішення суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не виявили наміру висловити свою думку з приводу заявленого клопотання.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про виклик свідків в судове засідання в режимі відеоконференції, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з частиною 2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів, є в тому числі, показання.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1 ст.93 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Невідкриття таких доказів як показання свідків до моменту передачі кримінального провадження до суду не може бути безумовною підставою для визнання цих доказів недопустимими доказами. Але, на переконання суду, якщо сторона захисту не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на відкриття таких матеріалів, як показання свідків стороні обвинувачення, то суд вважає, що в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.

Згідно із ч.11 ст.290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.12 ст.290 КПК України).

Як вбачається із постанови від 26.10.2021 року про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні, перший заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_15 змінив групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000283 (а.с.46-47 т.8).

Так, починаючи з 26.10.2021 року, у групу прокурорів у цьому кримінальному провадженні входять: прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_16 ; прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_17 ; начальник відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_18 ; прокурор Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_5 , а старшим прокурором групи прокурорів визначено ОСОБА_17 , якій доручено керувати діями інших прокурорів.

Таким чином, прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_14 , згідно із вказаною постановою, з 26.10.2021 року не входить у групу прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Заяву про відкриття додаткових матеріалів виклик і допит свідків адвокат ОСОБА_3 направив на офіційну електронну пошту Тернопільської обласної прокуратури для електронних звернень (а.п.112 т.8), яка міститься на офіційному сайті прокуратури у розділі сайту «Телефони «Гарячої лінії» та електронна поштова адреса для звернень громадян» у підрозділі «Інформація про порядок функціонування телефонів «гарячої лінії», та електронні поштові адреси в органах прокуратури України»: , проте, адресував прокурору відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_14 , котрий, як встановлено, з 26.10.2021 року, не входить у групу прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Пунктом 19 ч.1 ст.3 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Згідно з ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 1 ст.37 КПК України передбачено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті (ч.2 ст.37 КПК України).

Таким чином, з огляду на зміну групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, прокурор ОСОБА_14 , котрий в минулому приймав участь у цьому кримінальному провадженні, починаючи з 26.10.2021 року, не входить у групу прокурорів, у зв`язку із чим суд вважає, що відкриття додаткових матеріалів стороною захисту адвокатом обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_3 належним чином не відбулося, оскільки матеріали відкриті прокурору, котрий не входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні та не може представляти сторону обвинувачення, в силу вимог ст.ст.36, 37 КПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне повторно роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникові адвокату ОСОБА_3 , недивлячись на роз`яснення в ухвалі суду від 27.10.2021 року (а.с.72-75 т.8), що до відкриття додаткових матеріалів сторони захисту стороні обвинувачення суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, відповідно до вимог ст.290 КПК України.

Тому, на переконання суду, вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 про виклик свідків від 05.11.2021 року задоволенню не підлягає.

Разом з тим, сторона захисту не позбавляється права та можливості повторно заявити відповідне клопотання після дотримання вимог ст.290 КПК України щодо відкриття матеріалів стороні обвинувачення та стороні захисту.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу адвокат ОСОБА_3 просить змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000283 запобіжний захід заставу на запобіжний захід особисте зобов`язання з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а заставу повернути (а.с.113-117 т.8).

Клопотання адвокат ОСОБА_3 мотивує тим, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.05.2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді застави, розмір якої складає 1002654 (один мільйон дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 року застосовано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено останньому розмір застави 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 210200 грн.

29.05.2020 року заставодавцем ОСОБА_19 внесена застава в сумі 210200 грн. і з того часу обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під заставою.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави до ОСОБА_4 , як обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, є таким, що не має на меті забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, наведеним у ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнає частково, про що зазначив у судовому засіданні 27.10.2021 року, зокрема, визнає себе винуватим лише в тому, що отримував посилки в ТОВ «Нова Пошта», але не знав і не міг знати джерело походження предметів, які йому відправлялися. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.185 КК України, але крадіжок з храмів він не вчиняв, у приміщеннях їх не перебував, у зв`язку із чим кваліфікація його дій не відповідає фактичним обставинам.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, одружений з ОСОБА_20 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_21 , 2016 року народження та батька дружини ОСОБА_22 , 1941 року народження, який є особою похилого віку, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри та ризиків, встановлених ст.177 КПК України.

Жодний із ризиків, на переконання адвоката ОСОБА_3 , не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися чи створювати перешкоди у ході розгляду справи, адже провину визнає частково та покладені на нього процесуальні обов`язки виконує, до того ж, на нього було вчинено сильний фізичний та психологічний тиск з боку правоохоронців при проведенні обшуку та затриманні, йому було нанесено тілесні ушкодження, що полягали у закритих переломах поперечних відростків хребців, тому з самого початку ОСОБА_4 був заляканий та надавав ті показання, які вимагали правоохоронці.

При цьому, адвокат ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 постійно та вчасно з`являвся на виклики слідчого, приймав участь у проведенні слідчих дій, а також з`являється на всі судові засідання та через карантинні обмеження приймає участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції.

Такі обставини адвокат ОСОБА_3 вважає підставою для зміни запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При обґрунтуванні клопотання адвокат ОСОБА_3 покликається на вимоги ст.ст.176, 177, 179, 182, 183, 201, 315, 369-372 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали клопотання із заявлених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечує щодо заявленого клопотання, мотивуючи тим, що йому не було вручено відповідне клопотання і про вказане клопотання він дізнався лише в судовому засіданні.

Крім того, прокурор ОСОБА_5 зазначає, що з клопотання адвоката ОСОБА_3 вбачається, що ним оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 , тоді як питання кваліфікації є предметом розгляду обвинувального акту та не доцільно це питання розглядати суду при вирішенні клопотання щодо запобіжного заходу. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, залишилися і підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , з огляду на це немає.

До того ж, прокурор ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що у медичних документах наявні суперечності, відсутні необхідні реквізити та підписи лікарів, тому медичні документи не можуть братися судом до уваги.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, суд прийшов до наступного висновку.

Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).

1.Обставини, встановлені судом.

За змістом глави 18 КПК України, всі питання, які стосуються запобіжних заходів, мають розглядатися слідчим суддею лише на стадії досудового розслідування, а судом на стадії судового провадження.

Судове провадження, згідно із п.24 ч.1 ст.3 КПК України, включає, в тому числі, підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

У цій кримінальній справі №607/13848/20 судом вже здійснюється судовий розгляд, тому суд вважає безпідставним посилання адвоката ОСОБА_3 на вимоги ст.315 КПК України при вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання, оскільки вказана норма міститься у главі 27 КПК України «Підготовче провадження», тоді як судом підготовче провадження закінчено, згідно із ухвалою від 15.09.2021 року (а.с.94-103 т.7).

У межах цього кримінального провадження №0000283 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

За версією органу досудового розслідування, у період з 30.09.2019 року по 30.04.2020 року ОСОБА_4 вчинив крадіжки (таємне викрадення чужого майна), вчинені організованою групою, повторно, поєднані з проникненням в інше приміщення у великих та особливо великих розмірах, тобто обвинувачується за ч.5 ст.185 КК України.

Як слідує з матеріалів справи, 04.05.2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відмовлено у задоволенні клопотання адвоката підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_23 про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі; частково задоволено клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_24 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 : застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою; визначено ОСОБА_4 розмір застави 1002654 (один мільйон дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області; у випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон. Визначено дату закінчення дії ухвали 23 год. 59 хв. 31.05.2020 року (а.с.29-35 т.8).

Копія вказаної ухвали отримана судом із Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою особистого автентифікатора судді на повний доступ до судових рішень Єдиного державного реєстру судових рішень і приєднана до матеріалів справи та використовується судом на підставі ч.3 ст.6 ЗУ «Про доступ до судових рішень», якою передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Рєстру, оскільки ні адвокат при поданні клопотання, ні сторона обвинувачення не надали належно засвідчених копій цієї ухвали до матеріалів кримінального провадження.

28.05.2020 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_23 задоволено частково; ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 скасовано; постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_24 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задоволено частково: застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у сумі 21200 грн., у разі внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти. Також покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон. Датою закінчення дії ухвали визначено вважати 23 год. 59 хв. 31.05.2020 року (а.с.36-42 т.8).

Копія вказаної ухвали також отримана судом із Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою особистого автентифікатора судді на повний доступ до судових рішень Єдиного державного реєстру судових рішень і приєднана до матеріалів справи та використовується судом на підставі ч.3 ст.6 ЗУ «Про доступ до судових рішень».

29 травня 2020 року на виконання ухвали Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_19 на депозитний рахунок цього суду вніс заставу в сумі 210200 грн. за ОСОБА_4 (а.с.107 т.1) і останній був звільнений з-під варти, та відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення його з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава є запобіжним заходом (заходом забезпечення кримінального провадження), який спрямований на дієвість і ефективність кримінального провадження до винесення вироку.

Таким чином, застава може бути як самостійним (основним), так і альтернативним запобіжним заходом, тобто тоді, коли вона визначається у обов`язковому порядку при застосуванні до особи тримання під вартою.

Так, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу вимог ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня . З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, в даному випадку з часу внесення застави заставодавцем ОСОБА_19 29.05.2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у виді застави.

При цьому, положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

2.Оцінка та висновки суду.

Частиною 1 ст.201 КПК України передбачено право обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід, або його захисника звернутися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин підозри, зменшення встановлених ризиків.

Отже, при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу суд має надати оцінку: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; існуванню ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в ухвалі слідчого судді при обранні запобіжного заходу, з урахуванням нових обставин, які не були предметом оцінки під час застосування запобіжного заходу.

За змістом клопотання адвоката ОСОБА_3 підставою для зміни запобіжного заходу є: - відсутність ризиків, що були встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу; - інші обставини, які у сукупності вказують на наявність підстав для зміни ОСОБА_25 запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, а саме: невірна кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у обвинуваченого судимостей, міцні соціальні зв`язки обвинуваченого (наявність дружини, малолітнього сина на утриманні, наявність на утриманні батька дружини ОСОБА_22 , 1941 року народження), позитивні характеристики ОСОБА_4 , погіршення стану здоров`я через застосування фізичного та психологічного тиску правоохоронців, виконання ОСОБА_4 у повному обсязі обов`язків, встановлених ухвалою Тернопільського апеляційного суду.

2.1. Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду на підставі направлення до суду обвинувального акту щодо, в тому числі, ОСОБА_4 , то суд не вбачає підстав для дослідження обґрунтованості підозри, враховуючи, що обвинувачення ОСОБА_4 викладено у обвинувальному акті, а його обґрунтованість судом досліджуватиметься в ході судового розгляду, а повідомлення про підозру не оскаржувалося у передбаченому КПК України порядку.

Крім того, оскільки у клопотанні захисник обвинуваченого посилається на зміну обставин обвинувачення, зазначаючи, що кваліфікація дій ОСОБА_4 на його переконання, є невірною, то суд вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту, що оцінку обґрунтованості обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого не може здійснювати при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу, без дослідження доказів, допиту обвинуваченого, тобто до виходу до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

2.2. Щодо існування ризиків.

У клопотанні захисник обвинуваченого зазначає, що перестали існувати будь-які ризики, встановлені ст.177 КПК України.

Водночас, суд звертає увагу, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 було пов`язано із існуванням ризиків, встановлених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, про що зазначено в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 04.05.2021 року.

В ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 року вказану ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову ухвалу, судом встановлено ризики, передбачені п.п.1, 4 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, судом при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою взято до уваги вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан ОСОБА_4 .

Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 щодо втрати актуальності будь-якими ризиками у кримінальному провадженні суд зазначає про таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, оцінивши доводи сторони захисту, суд дійшов висновку, що вона не навела нових обставин із належними доказами, що б підтверджували, що встановлені Тернопільським апеляційним судом ризики переховування від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, на день розгляду цього клопотання втратили свою актуальність.

Також, суд зауважує, що у справі не допитані ні сам обвинувачений, ні інші обвинувачені, ні свідки, ні представники потерпілих, на яких можливий незаконний вплив з боку обвинуваченого.

Зокрема, суду слід виходити із передбаченої КПК України процедури: дослідження доказів, отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування докази збираються сторонами кримінального провадження, показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду суд досліджує докази безпосередньо, а показання отримує усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих доказах та показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

За таких обставин ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України, існують не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні сторонами доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від обвинувачених, від свідків, від представників потерпілих та безпосереднього дослідження доказів судом.

Існування ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду, як вбачається із ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 року, обумовлено також і тяжкістю інкримінованих ОСОБА_4 злочинів.

Обставини, на які посилається захисник обвинуваченого, зокрема, що після звільнення з-під варти під заставу обвинувачений ОСОБА_4 не порушував обов`язків, з`являвся до органу досудового розслідування, а тепер з`являється на виклики суду у режимі відеоконференції через карантинні обмеження, хоча і свідчать про те, що цей ризик на момент розгляду клопотання ймовірно зменшився, проте, на переконання суду, не свідчать про те, що він перестав існувати.

2.3. Інші обставини, які зазначаються у клопотанні підставою для зміни запобіжного заходу.

У сукупності із необґрунтованістю кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.5 ст.185 КК України та відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, як на підставу для зміни запобіжного заходу, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 посилається на: - стан здоров`я обвинуваченого, зокрема, на отримання ним травм при здійсненні обшуку у його будинку та у зв`язку із цим перебування під психологічним та фізичним тиском правоохоронних органів; - майновий стан, зокрема, перебування на його утриманні малолітнього сина та батька дружини, який є особою похилого віку.

Із ухвали Тернопільського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу вбачається, що суд встановив та врахував відомості, що характеризують особу ОСОБА_4 , його майновий стан та стан його здоров`я.

Тому доводи захисника обвинуваченого не є тими обставинами, які не були предметом оцінки суду при застосуванні запобіжного заходу.

До того ж, застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід не створює жодних перешкод у отриманні останнім медичної допомоги у разі потреби.

Наявність утриманців у ОСОБА_4 суд оцінює критично.

Так, відсутній витяг із актового запису про народження дитини ОСОБА_21 , 2016 року народження, які б свідчили про батьківство обвинуваченого щодо цієї дитини.

Також, ОСОБА_4 не є єдиною особою, яка утримує свою дитину, оскільки захисник обвинуваченого стверджує про наявність у обвинуваченого дружини, тобто матері дитини, тоді як, відповідно до норм СК України, обоє батьків мають однакові обов`язки щодо утримання дитини.

Доказів того, що ОСОБА_4 здійснює утримання батька дружини, суду не представлено.

Та й до того ж, застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід не створює жодних перешкод в утриманні сина та рідних.

Дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та відсутність з його боку будь-яких порушень обов`язків, встановлених в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 року, свідчать лише про належне виконання ним обов`язків обвинуваченого, визначених КПК України, а також про дієвість обраного щодо нього запобіжного заходу.

Поведінка ОСОБА_4 в період дії застави свідчить про те, що вказаний запобіжний захід у виді застави та розмір цієї застави є таким, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечує його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Посилаючись на тиск на обвинуваченого з боку правоохоронних органів та застосування щодо нього фізичного та психологічного тиску при затриманні та обшуку, сторона захисту фактично не надала жодного доказу на підтвердження цієї обставини.

Так, надана копія довідки від 01.05.2020 року про проходження ОСОБА_4 комп`ютерної томографії (а.с.118 т.8) та копія консультативного висновку від 01.03.2020 року(а.с.119-120 т.8) не мають ознак документу.

Частиною 1 ст.99 КПК України встановлено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, визначення поняття «документ» міститься в ДСТУ 2732:2004 Національний стандарт України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять».

Так, пунктом 3.3 зазначеного вище ДСТУ визначено, що документ це інформація, зафіксована на матеріальному носії, основною функцією якого є зберігати та передавати її в часі та просторі.

Документна інформація (пункт 3.5 ДСТУ) це уся інформація документа (зміст, відбитки печаток, штампів, реєстраційні номери, резолюції, підписи, інші реквізити та службові познаки, а також маргіналії, філіграні, елементи бланка та захисту).

Реквізит документа інформація, зафіксована в службовому документі для його ідентифікування, організування обігу і (або) надання йому юридичної сили (пункт 4.1.4. ДСТУ).

Підпис (службового документа) реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили (пункт 4.1.7 того ж ДСТУ).

Надані копії медичних документів містять суперечності із повідомленими захисником обвинуваченого обставинами та не підтверджують жодним чином отримання травми ОСОБА_4 через застосований до нього фізичний тиск з боку правоохоронних органів, у тому числі при здійсненні обшуку 01.05.2020 року.

Так, у розпорядженні суду взагалі відсутні будь-які докази проведення обшуку у будинку обвинуваченого саме 01.05.2020 року.

До того ж, із копії довідки від 01.05.2020 року про проходження ОСОБА_4 комп`ютерної томографії вбачається, що довідка не містить дати проходження томографії, а лише дату видачі, не містить відбитків печаток, штампів лікувальної установи, підписів лікарів. Тому, висновок про наявність станом на 01.05.2020 року у ОСОБА_4 переломів не може прийматися судом до уваги.

Із копії консультативного висновку спеціаліста вбачається, що висновок не містить відбитків печаток, штампів лікувальної установи, дата його видачі 01.03.2020 року, зі слів ОСОБА_4 , як зазначено у висновку, він отримав побутову травму при падінні, йому встановлено діагноз закриті переломи поперечних відростків хребців зліва зі зміщенням та рекомендовано амбулаторне лікування за місцем проживання та встановлено дату повторної явки на огляд 02.04.2020 року.

Тому, вказаний висновок не свідчить про заподіяння саме 01.05.2020 року ОСОБА_4 ушкоджень під час проведення обшуку, з огляду на те, що такі у нього були наявні станом на 01.03.2020 року.

Суд критично оцінює ствердження адвоката ОСОБА_3 про те, що у медичному документі допущено описку, оскільки доказів на підтвердження такої обставини суду не надано.

Щодо того, що на обвинуваченого ОСОБА_4 чинився тиск: фізичний та психологічний, тому ним надавалися показання, які на тепер обвинуваченим заперечуються, то суд зауважує, що, відповідно до принципу безпосередності, не бере до уваги письмовий протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_4 , а від надання показань в суді, згідно із вимогами ст.63 Конституції України, обвинувачений відмовився.

До того ж, суд не вбачає перешкод для звернення обвинуваченого ОСОБА_4 до компетентного органу ДБР України щодо фактів фізичного та психологічного тиску на нього поліцейських при затриманні та проведенні обшуку.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 не вбачають підстав для звернення суду у відповідний орган ДБР з приводу застосування фізичного та психологічного тиску на обвинуваченого, оскільки мають намір звернутися самостійно.

Таким чином, оскільки у клопотанні фактично не наведено нових обставин, які не розглядалися судом при застосуванні запобіжного заходу та не доведено, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу належить відмовити.

В судовому засіданні 08.11.2021 року прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.142-146 т.8).

Прокурор просить продовжити на строк два місяці застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому покласти на обвинуваченого обов`язки: прибувати до Шаргородського районного суду на кожну вимогу; щодобово у період доби з 21 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , без дозволу суду; утриматися від спілкування із іншими обвинуваченими та представниками потерпілих, свідками у цьому кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції із встановленою органом поліції періодичністю.

Клопотання прокурор мотивує тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Так, прокурор ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи міру покарання, може переховуватися від суду; будучи обізнаним про місце фактичного проживання усіх потерпілих та свідків, маючи номери їх мобільних телефонів, може незаконно впливати на вказаних осіб; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, прокурор, обґрунтовуючи клопотання, зсилається на те, що неможливо закінчити кримінальне провадження до спливу строку дії застосованого щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, дія якого закінчується 15.11.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки вважають, що прокурор формально зазначив наявність ризиків, яким судом вже було надано оцінку при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, тому вважають, що клопотання не підлягає задоволенню.

Інші учасники кримінального провадження при розгляді клопотання прокурора покладаються на вирішення суду.

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_5 , вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано спершу за рішенням слідчого судді, а пізніше продовжено неодноразово судом, у провадженні якого перебувало означене кримінальне провадження, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Востаннє запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено на строк шістдесят днів на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 21.07.2021 року з 21 липня 2021 року до 24 години 18 вересня 2021 року (а.с.18-22 т.7).

Згідно із вказаною ухвалою, судом визначено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України як мету та підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

15.09.2021 року Шаргородським районним судом змінено обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який встановлено здійснювати щодобово у період доби з 21 години до 06 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_2 ; строк дії ухвали визначено протягом двох місяців починаючи з 19 години 30 хвилин 15.09.2021 року до 19 години 30 хвилин 15.11.2021 року включно; покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на два місяці, обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до Шаргородського районного суду Вінницької області;

2) щодобово у період доби з 21 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, представниками потерпілих та свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) докласти зусиль до пошуку роботи, про що повідомити суд;

6) прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 із встановленою органом поліції періодичністю;

7) здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (а.с.94-103 т.7).

В ухвалі від 15.09.2021 року судом було встановлено відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ст.177 КПК України, частина з яких, зокрема, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, зазначені в ухвалі суду про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою від 21.07.2021 року, оскільки ці ризики не існували, на переконання суду.

Разом з тим, суд зазначив, що, виходячи з обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кількох (шести) кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, у досить короткий проміжок часу між собою, тому суд вважав, що наявний ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, наявність вказаного ризику, який передбачений п.5 ст.177 КПК України, стала підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді щодобового домашнього арешту.

Тому, суд зауважує, що в ухвалі від 15.09.2021 року вже надавав оцінку ризикам, встановленим у ст.177 КПК України, при зміні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , на що прокурором не звернуто уваги і повторно зазначено про наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3 ст.177 КПК України.

Разом з тим, суд вважає, що обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кількох епізодів особливо тяжких злочинів у короткий проміжок часу, згідно з обвинувальним актом, з огляду на обґрунтованість підозри, яка встановлена у судових рішеннях щодо обрання йому запобіжного заходу та його продовження, на переконання суду, є доказом на підтвердження ризику, встановленого п.5 ст.177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді щодобового домашнього арешту, що буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам, визначеним п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд вважає, що запобіжний захід у виді щодобового домашнього арешту буде достатнім стримуючим засобом від можливого ухилення обвинуваченого від правосуддя.

Згідно із ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження… Строк дії ухвали слідчого судді та суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців… Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом закінчується 15.11.2021 року.

Частиною 6 ст.181 КПК України встановлено, що строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шість місяців.

Таким чином, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шість місяців лише під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Таким чином главою 28 КПК України, в тому числі, ст.331 КПК України, не врегульовано питання щодо сукупного строку тримання особи під домашнім арештом під час судового розгляду.

Частиною ч.6 ст.9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З вказаних підстав суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту слід керуватися правилами ст.199 КПК України щодо порядку продовження запобіжного заходу, до якої відсилає ч.6 ст.181 КПК України, та ст.197 КПК України щодо строку дії ухвали про тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, зокрема п.2 ч.3 якої встановлено, що сукупний строк тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів не може перевищувати дванадцяти місяців, що не суперечить і вимогам абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, яка зобов`язує суд до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, судове провадження у цьому кримінальному провадженні не може бути завершене до спливу строку тримання обвинуваченого під домашнім арештом, оскільки в судовому засіданні задоволено клопотання про виклик свідків, не досліджені судом письмові та речові докази.

У зв`язку із викладеним, клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 182, 183, 201, 202, 203, 331, 350, 369, 372, 392 КПК України, суд

ухвалив
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про виклик свідків в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строком на два місяці застосований ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який здійснювати щодобово у період доби з 21 години до 06 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали визначити протягом двох місяців починаючи з 19 години 30 хвилин 08.11.2021 року до 19 години 30 хвилин 08.01.2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на два місяці, обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до Шаргородського районного суду Вінницької області;

2) щодобово у період доби з 21 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, представниками потерпілих та свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 із встановленою органом поліції періодичністю.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді щодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_6 на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1