Справа № 306/1846/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/127/21 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.02.2021.

Цією ухвалою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджень та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, приватний підприємець, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, на підставі ст.46 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Згідно ухвали, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 16.01.2020 близько 23 год. 20 хв., знаходячись у кухонній кімнаті житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, безпричинно, затіяв сварку з особами які знаходились у житловому будинку, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З метою припинення хуліганських дій, потерпілий ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , стали заспокоювати ОСОБА_8 , вимагали припинити хуліганські дії та залишити житловий будинок. Однак ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, умисно наніс один удар металевим ножем, який взяв зі столу у кухонній кімнаті вищевказаного будинку, в область лівої щоки потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено легкі тілесні ушкодження.
Крім того, 16.01.2020 близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно, порушуючи ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла, протиправно, таємно, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла, через вхідні двері, проник до приміщення приватного житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_10 та малолітні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , чим самим порушив їх конституційне право на недоторканість житла.

-2-

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
На обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, з посиланням на положення ст.46 КК України, ст.284 КПК України та враховуючи, що в судовому засіданні ОСОБА_8 вину визнав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими на підставі ст.46 КК України, а провадження у справі закрити та надав суду письмові заяви потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які також просили закрити провадження у справі у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрив провадження у справі.

В апеляційній скарзі, прокурор просить ухвалу суду від 08.02.2021 скасувати як незаконну та необґрунтовану, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурором зазначено про те, що суд звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примирення винного з потерпілими, не дотримався вимог цієї статті. На його думку, звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у даному кримінальному провадженні є незаконним, оскільки ОСОБА_8 вчинив два кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України, відтак вчинення ОСОБА_8 двох кримінальних проступків не можуть вважатись такими, що вчинені вперше, що виключає можливість застосування у цьому кримінальному провадженні положень ст.46 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілих неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-3-

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Згідно з приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Згідно ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Під вчиненням злочину вперше у ст.46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінального провадження, порушеного у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням, правомірно звільнена від кримінальної відповідальності, реабілітована, засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання, відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до частин 3,4 статті 88 КК України вона визнається такою, що не має судимості).
Відповідно до ст.33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховується не враховуються кримінальні правопорушення. За які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом. При сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Як встановлено колегією суддів, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 16.01.2020 близько 23 год. 20 хв., знаходячись у кухонній кімнаті житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та

-4-

існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, безпричинно, затіяв сварку з особами які знаходились у житловому будинку, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З метою припинення хуліганських дій, потерпілий ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , стали заспокоювати ОСОБА_8 , вимагали припинити хуліганські дії та залишити житловий будинок. Однак ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, умисно наніс один удар металевим ножем, який взяв зі столу у кухонній кімнаті вищевказаного житлового будинку, в область лівої щоки потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено легкі тілесні ушкодження.
Крім того, 16.01.2020 близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно, порушуючи ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла, протиправно, таємно, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла, через вхідні двері, проник до приміщення приватного житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_10 та малолітні діти ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тим самим порушив їх конституційне право на недоторканість житла.
Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення кримінального правопорушення: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно; г) за наявності усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України.
Натомість реальна сукупність кримінальних правопорушень має місце в тому разі, коли особа в різний час (окремими) діяннями вчиняє два або більше злочинів, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.
Реальна сукупність має місце і в ситуації більш тісного взаємозв`язку злочинів складових реальної сукупності, а саме коли один злочин є умовою для вчинення іншого, тобто особа спочатку незаконно проникла до житла потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а потім вчинила хуліганські дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 .
При цьому, потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, визнавався ОСОБА_11 , а потерпілими від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Водночас об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, є громадський порядок, також його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека, тоді як об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, є право людини на недоторканність житла та іншого володіння, тобто вбачаються різні об`єкти кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшовши до висновку про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України, не врахував, що вказані кримінальні правопорушення утворюють реальну сукупність, оскільки обвинувачений відокремленими одна від одної діями вчинив два різні кримінальні правопорушення, при цьому один є умовою для вчинення іншого.
Аналогічний висновок Касаційний кримінальний суд в складі Верховного Суду зробив у своїх постановах від 27.11.2018 (справа № 422/4031/17, від 12.08.2020 (справа № 127/31068/19, справа 761/12266/19) тощо.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, оскільки, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому

-5-

провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд не врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні різних, окремих кримінальних правопорушень, потерпілими від яких є різні особи, об`єкти кримінальних правопорушень є також різними, що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень.
Отже, судом першої інстанції було допущено неправильне тлумачення положень ст.46 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, є незаконним.

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними.

Відповідно ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст.46 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими та закриття провадження у справі не можна визнати обґрунтованим, а тому воно в силу п.4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону при закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.02.2021 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття даного кримінального провадження скасуванню, з призначенням нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404,405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.02.2021 щодо ОСОБА_8 скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: