Справа 688/2933/21
№ 1-кп/688/175/21
Вирок
іменем України
27 вересня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000663 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Стислий опис провадження
21 вересня 2021 року із Шепетівської окружної прокуратури до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт з додатками від 17 вересня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 10 вересня 2021 року №000663 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 КК України та угода про визнання винуватості від 17 вересня 2021 року, укладена між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у підготовчому судовому засіданні суд зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу, а тому ухвалою суду від 22 вересня 2021 року призначено підготовче судове засідання на 23 вересня 2021 року, яке відкладено на 27 вересня 2021 року у зв`язку з зайнятістю захисника в іншій справі.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Відповідно до угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_4 відповідно підозрюється та обвинувачується у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за таких обставин:

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 в один із днів листопада 2015 року, перебуваючи неподалік території ПрАТ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс», що знаходиться по вул. Гранітна, 89 в м. Шепетівка Хмельницької області, де шукав металобрухт, на щебені, який лежав поряд ґрунтової дороги, помітив циліндричні предмети, схожі на порох, які вирішив придбати, перенести додому та зберігати.

У цей же день, час та місці ОСОБА_4 , всупереч вимог п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1993 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п.9,11,15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, розділу ІІ та ІІІ «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи, що виявлений порох є вибуховою речовиною, зібрав із щебеню знайдені циліндричні гранули пороху, переніс та зберігав їх без передбаченого законом дозволу у будинку за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_4 незаконно придбав та переніс нітроцелюлозний (бездимний) порох, який згідно висновку експерта є вибуховою речовиною метальної дії та придатний до вибухового перетворення, який в подальшому зберігав у власних цілях без мети збуту, заховавши його у тумбі приміщення коридору вищевказаного домоволодіння.

У подальшому 19.08.2021, під час санкціонованого ухвалою слідчого судді обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , останній добровільно видав працівникам поліції нітроцелюлозний (бездимний) порох вагою 359,6 грам, який він умисно та незаконного придбав, переніс і зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, перебуваючи у той же день, час та місці, тобто в один із днів листопада 2015 року, неподалік території ПрАТ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс», що знаходиться по вул. Гранітна, 89 в м. Шепетівка Хмельницької області, ОСОБА_4 , продовжуючи пошук металобрухту, поряд дороги помітив одну рослину коноплі висотою близько одного метра.

Усвідомлюючи факт виявлення наркотичного засобу та, не маючи відповідного дозволу, всупереч ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Постанови Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, якою затверджено Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, ОСОБА_4 , незаконно придбав його і зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого вживання, без мети збуту.

Водночас, 19 серпня 2021 року під час проведення санкціонованого обшуку в будинку за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 працівниками поліції виявлено та вилучено у кімнаті-коморі на третій полиці синтетичний пакет із паперовим згортком, в якому перебувала одна рослина, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 27,1 г (в перерахунку на висушену речовину).

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.
Угода про визнання винуватості укладена 17 вересня 2021 року у місті Шепетівці в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 10 вересня 2021 року №000663 між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

В угоді про визнання винуватості визначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього;

повне, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях;

тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_4 , зокрема, належність кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України відповідно до ч.4 ст.12 КК до тяжкого, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України відповідно до ч.2 ст.12 КК до проступків

відсутність матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень;

наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень;

наявність суспільного інтересу в запобіганні повторного вчинення кримінальних правопорушень, як підозрюваним, так і іншими особами.

Згідно з угодою, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за частиною 1 статті 66 КК є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 досудовим розслідуванням не встановлено.

Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі повідомленої йому підозри, та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні.

Інкримінованими кримінальними правопорушеннями матеріальна шкода не завдана, та відсутні підстави для цивільної відповідальності, у зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення від цивільної відповідальності.

На підставі наведеного вище, сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Сторони угоди з урахуванням вимог частини 2 статті 75 КК узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 3 статті 75 КК у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

У зв`язку з цим сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку в один рік, а також покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК, а саме:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 КПК.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 угоду підтримала, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність даних кримінальних правопорушень до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначила, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомила про відсутність потерпілих та шкоди, завданої інкримінованими обвинуваченому кримінальними правопорушеннями.

ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Він також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Згідно з частиною 1 статті 263 КК носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу - караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч.1 ст. 309 КК незаконне виробництво, виготовлення придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

За частиною 5 статті 12 КК, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно ч.2 ст. 12 КК, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до наведеного вище та обставин обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК, належить до тяжких злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 КК, належить до кримінальних проступків.

За пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 17 вересня 2021 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з статтею 472 КПК (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.

У даному кримінальному провадженні відсутні потерпілі, а кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам громадян або інтересам юридичних осіб, а внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення не завдано матеріальних збитків державі.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК.

В укладенні даної угоди згідно з пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК брав участь захисник.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статтей Особливої частини КК, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення

Згідно з частиною 5 статті 65 КК, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Тому суд бере до уваги особу обвинуваченого, його позитивну характеристику з місця проживання, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК, а саме щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Частина 1 статі 75 КК визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Висновок суду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Отже майно, що було предметом кримінальних правопорушень: вибухова речовина та наркотичний засіб підлягають знищенню.

У відповідності до положень частини 2 статті 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти стягнення вартості експертиз, відомості щодо яких зазначені в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування, зазначивши, що такі дійсно були проведені у даному провадженні.

Отже з ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 4805,36 грн.

Запобіжних заходів та арешту майна в даному провадженні немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.65,66,75,76 КК, а також ст. 124, 314, 374-376, 469-475 КПК, суд,

ухвалив

Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2021 року №000663, укладену 17 вересня 2021 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 та частиною 1 ст. 309 КК.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за частиною 1 статті 263 КК у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за частиною 1 статті 309 КК у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі частини 2 статті 75 КК від відбування узгодженого сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1(один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК, а саме:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 4805,36 грн.

Речові докази: нітроцелюлозний порох масою 359,6 гр, який упаковано в сейф-пакет №230950, переданий на зберігання в кімнату ВНП ВВТС та канабіс масою (в перерахунку на суху речовину) 27,1 гр, який упаковано в сейф-пакет №5301505, переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1