Номер провадження: 11-сс/813/1462/21
Номер справи місцевого суду: 496/4332/21 1-кс/496/1604/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження), апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000519 від 25.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин першої інстанції судом.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: двоповерхову будівлю площею 65.3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0001.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, послався на те, що додані до клопотання слідчого документи, вказують на те, що двоповерхова будівля площею площа 65.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0001, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, однак суд не вбачає підстав для застосування заборони розпорядження та користування, оскільки відсутні обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення майна.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді такою, що є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що:

-до клопотання слідчого не додано жодного оригіналу документу, а лише в копіях, які неналежним чином завірені, що тягне за собою їх недопустимість як доказів;

-додані до клопотання слідчого документи, а саме: технічний паспорт на будинок за адресою6 АДРЕСА_1 та витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №163546338 від 15.04.2019 містяться в копіях, однак невідомо з яких джерел вони отримані, оскільки оригінали вказаних документів знаходяться у ОСОБА_7 , однак остання їх слідчому не надавала;

-жодних належних та допустимих доказів того, що двоповерхова будівля площею 65.3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0001 (місце розташування 47-й км траси Одеса-Ізмаїл, Удобненська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область) матеріали справи не містять;

-матеріали провадження не містять постанови керівника Біляївської окружної прокуратури про призначення прокурора ОСОБА_6 процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні та повноваження прокурора не підтверджені;

-слідчий суддя дійшов висновку, «… відсутні обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, зникнення майна», тобто висновок слідчого судді є таким, що виключає можливість накладення арешту на майно та містить істотні суперечності;

-представником власника майна завчасно подане клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження, однак таке клопотання не було завчасно надане слідчому судді, що в подальшому призвело до розгляду клопотання слідчого з порушенням права власника майна на подання заперечень та як наслідок потягло винесення ухвали про арешт майна без участі власника майна.

Посилаючись на наведені доводи, представник власника майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В судовому засідання апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_8 наполягав на вимога апеляційної скарги та просив їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги власника майна, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Аналіз змісту клопотання прокурора та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.
Так, у клопотанні слідчого зазначено, що у провадженні СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000519 від 25.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 27.05.2021 року до Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області з Біляївської окружної прокуратури надійшли матеріали за зверненням ОСОБА_10 щодо можливих протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 з яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 20.05.2021 року до Біляївської Окружної прокуратури надійшла заява про вчинення злочину відносно «Біляївської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок» головою, якої являється ОСОБА_10 . В заяві йдеться, що в кінці 2020 року, під час замовлення витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно що складається з двоповерхової будівлі для розташування єгерського пункту «Хаткі», адреса Одеська область, Білгород- Дністровський район, с/р Удобнянська, автодорога Одеса-Ренів, 47 км., було виявлено, що вказана будівля зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_7 .. Підставою для реєстрації речового права стала довідка Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.03.2019 року №243. Згідно витягу з «Державного земельного кадастру про земельну ділянку» присвоєно кадастровий номер :01:005:0001, на якій розташована двоповерхова будівля, яка згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності / НОМЕР_1 /26.07.2007/ Білгород-Дністровська райдержадміністрація. розпорядження №523/2007 від 18.04.2007 року, №983/2007 від 12.06.2007 року, №1208/2007 від 12.07.2007 року, де власником є «Біляївська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок». Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46469895 від 15 квітня 2019 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_11 розглянула заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 11.04.2019 за реєстраційним номером 33602128, яку подала ОСОБА_7 для проведення державної реєстрації права власності на мисливсько-рибальську хатинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Та прийняла рішення про проведення реєстрації права власності мисливсько-рибальської хатинки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де зазначено, що мисливсько-рибальська хатинка загальною площею 65.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_7 , номер запису про право власності 31178636. Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 зазначив, що з 2017 по кінець 2020 року працював на посаді виконуючого обов`язки старости села Удобне Маяківської сільської ради. Приблизно в 2019 році до ОСОБА_12 прийшла ОСОБА_7 , яка просила, щоб їй видали довідку (форма 1, господарського обліку) вказану довідку буде використовувати для реєстрації права власності на будівлю по АДРЕСА_1 , та для виготовлення технічного паспорту на будинок. Отже, згідно записів «Погосподарської книги №7» на 2006-2010 роки є негосподарський облік (форма 1) на ОСОБА_7 , де зазначено особовий рахунок (№ НОМЕР_2 ) та адресу домогосподарства (Плавнева, 8), тому ОСОБА_13 на підставі записів «Погосподарської книги №7» на 2006-2010 видав довідку (форма 1). Враховуючи наведене у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на двоповерхову будівлю площею площа 65.3 кв.м. яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0001, для всебічного та повного розгляду справи.

При цьому, слідчий послався у клопотанні на те, що відповідно до ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням про арешт майна застосувавши при цьому заборону користування та розпорядження.

При цьому, клопотання прокурора є такими, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, окрім посилання на ст. 98 КПК України останній не долучив до клопотання постанову, якою вказаний об`єкт визнаний речовим доказом, тобто набуло такого процесуального статусу, та на який слід накласти арешт саме для забезпечення збереження речових доказів, оскільки речовим доказом будинок не визнаний, на що суд також не звернув увагу.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона копіює зміст клопотання прокурора, з посиланням на статті 98, 170 КПК України, з тими ж недоліками, які зазначені у клопотанні, містить посилання на необхідність накладення арешту на майно, метою якого є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однак без посилання на постанову про визнання такого майна як речового доказу.
Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора ОСОБА_14 слідчим суддею були допущені перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора необхідно повернути йому для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000519 від 25.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на двоповерхову будівлю площею 65.3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0001 повернути прокурору ОСОБА_6 для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4