Номер провадження: 11-кп/813/2515/21
Номер справи місцевого суду: 496/5065/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року, яку постановлено під час судового розгляду кримінального провадження № 0000904, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 06 грудня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області про та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 06 грудня 2021 року до 03 лютого 2022 року, включно.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також в даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наступне:

- прокурором не доведено та жодних чином не підтверджено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;
- під час судового розгляду вставлена, що обвинувачення за ст. 187 КК України є необґрунтованим, оскільки допитаний в судовому засіданні потерпілий повідомив суду, що під час нападу до нього не застосовувалась холодна чи вогнепальна зброя;
- поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання в м. Одеса, де мешкає зі своєю дружиною та недволітніми дітьми;
- обвинувачений страждає декількома тяжкими захворюваннями, а надання належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора неможливо.
Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього домашній арешт.

Позиції учасників судового провадження.
Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України відповідно до якої, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, причин неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Біляївському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000904, внесене до ЄРДР 05.08.2020 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції», є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про безпідставність обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які є посилання в клопотанні, оскільки є виключно його припущенням, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду не зменшився, зважаючи на обставини інкримінованого злочину, який вчинений за попередньої змовою групою осіб, застосуванням відносно потерпілого насильства, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі від 7 до 10 років із конфіскацією майна), тому приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений будучи обізнаним про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винними, підвищують ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, слід враховувати особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, окрім того на розгляді у Шевченківському райсуді м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про його схильність до противоправної поведінки.

Посилання обвинуваченого про те, що він має постійне місце реєстрації та проживання в м. Одеса, де мешкає зі своєю дружиною та недволітніми дітьми, однак зазначені фактори в умовах притягнення до кримінальної відповідальності, не будуть мати стримуючи силу на поведінки обвинуваченого.

Водночас, апеляційний суд оцінює критично посилання обвинуваченого на те, що він має неповнолітніх дітей та перебуває у шлюбі, оскільки вони не підтверджені матеріалами, доданими до апеляційної скарги, а також матеріалами судового провадження

Доводи апеляційної скарги про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятора та потреби останнього у лікуванні, є також непереконливими, оскільки останнім не надано суду документів, які підтверджують наявність у обвинуваченого важких чи хронічних захворювань, які виключають можливість його утримання під вартою.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення у визначеному законом порядку незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню обвинуваченого під вартою, сторона захисту не позбавлена права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року, яку постановлено під час судового розгляду кримінального провадження № 0000904, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3