Справа № 464/4168/14-к
пр.№ 1-в/464/183/21
15 грудня 2021 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
потерпілі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_8 про зняття арешту з квартири, -
ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою, в якій просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 . У її обґрунтування покликається на те, що є власником 1/5 частки вказаної квартири. 10.03.21. померла його мати. Він звернувся за прийняттям спадщини до нотаріуса, де його повідомлено про накладений арешт на квартиру на підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 14.04.14. у кримінальному провадженні. Згідно з ч.4 ст.174 КПК України питання скасування арешту вирішується судом одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд. З урахуванням наведеного просить заяву задоволити.
Під час розгляду відповідної заяви судом ОСОБА_8 на її розгляд не з`явився, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання; потерпілі: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 та прокурор заперечили щодо задоволення такої з урахуванням невідшкодування засудженим ОСОБА_8 заподіяної шкоди, присудженої вироком суду за наслідками розгляду і задоволення цивільних позовів та перебуванням виконавчих листів на виконанні.
Заслухавши думку потерпілих, з`ясувавши ставлення інших учасників кримінального провадження до поданої заяви, оглянувши додатки до поданої заяви та матеріали кримінального провадження № 464/4168/14-к, суд дійшов наступного висновку.
Так під час досудового розслідування кримінального провадження № 464/3735/14-к ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 14 квітня 2014 року клопотання заступника начальника Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна задоволено частково накладено арешт на будинок АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 та 1/5 квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 .
07 жовтня 2015 року Сихівським районним судом м.Львова було постановлено вирок, згідно з яким « ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за ч.3 ст.190 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 р. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 203595 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 413695 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задоволити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 319150 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди....».
26 квітня 2016 року Апеляційним судом Львівської області Апеляційну за наслідками розгляду скарги державного обвинувача прокурора прокуратури Сихівського району м.Львова постановлено вирок, яким «…Вирок Сихівського районного суду від 07 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання: за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_8 призначити остаточне покарання - 3 роки 5 місяців позбавлення волі... В решті вирок залишити без змін».
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2016 року вирок Апеляційного суду ЛЬвівської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Відтак вирок Апеляційного суду Львівської обл. від 26.04.16. набрав законної сили 15.11.16. і в частині задоволення цивільних позовів вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07.10.15. залишено без змін.
Згідно зі ст.170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Зі змісту ч.4 ст.174 КПК України вбачається, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Цією ж статтею власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять. Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна одночасно з ухваленням вироку, винесеного за нормами КПК України, прямо не передбачено. Водночас, у разі коли будь-які законні підстави для арешту майна відпали, продовження дії цього заходу з причин не вирішення судом питання про його скасування є свавільним втручанням у право власності особи, яке є об`єктом охорони за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. В означеній ситуації в силу положень статті 13 Конвенції держава зобов`язана забезпечити особі можливість ефективного юридичного захисту порушеного права. Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.
Вимоги ст.537 КПК України передбачають вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі скасування арешту на майно після ухвалення вироку, які відноситься до категорії, вказаної у пункті 14 - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, які вирішуються на стадії виконання вироку.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539, згідно з якою, за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження,а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати Так, мотивами і правовою підставою відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова ухвали від 14.04.14. про накладення арешту на майно ОСОБА_8 стало забезпечення виконання останнім заявлених цивільних позовів.
Так, мотивами і правовою підставою відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова ухвали від 14.04.14. накладення арешту на майно ОСОБА_8 стало забезпечення виконання останнім заявлених цивільних позовів.
Дійсно, під час постановлення вироків Сихівським районним судом м.Львова та Апеляційним судом Львівської області не вирішувалось питання скасування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арештів на майно засудженого, що було пов`язане із задоволенням цивільних позовів.
На день розгляду поданої заяви ОСОБА_8 не доведено з урахуванням позиції прокурора та потерпілих/їх представників з наданням доказів перебування виконавчих листів на виконанні у відповідних Державних виконавчих службах щодо стягнення присуджених з ОСОБА_8 на їх користь коштів, загальна сума яких становить 936440 гривень у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, а відтак свідчить про невідшкодування такої останнім потерпілим у присудженому відповідно розмірі, - відсутності потреби у подальшому застосуванні цього заходу або необґрунтованості накладеного арешту.
Враховуючи викладені обставини, а також той факт, що шкода, заподіяна злочином засудженим не відшкодована потерпілим і доказів у її відшкодування останнім суду не надано, суд вважає, що є всі підстави для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_8 про скасування арешту майна.
Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_8 , що відмова в задоволенні заяви про скасування арешту майна при умові усуненні вказаних підстав не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК.
Керуючись ст.ст.369-372 , 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_8 про зняття арешту з квартири.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_10