Ухвала

25 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 755/6545/19
провадження № 51-4111 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, і необхідності скасування судових рішень

на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду на положення статей 404, 412, 419 КПК.
Натомість, надаючи свою оцінку доказам, захисник по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 цього Кодексу не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Разом із цим, зі змісту касаційної скарги вбачаються суперечності, оскільки захисник вказує на незаконність і вироку суду першої інстанції, і ухвали апеляційного суду,

а просить скасувати тільки ухвалу, тому не зрозуміло, які саме рішення він оскаржує.
Крім того, в порушення положень ст. 50 КПК, захисник, на підтвердження своїх повноважень, не долучив до касаційної скарги копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також ордер, договір чи доручення.
Також захисник не дотримався вимог ч. 6 ст. 427 КПК, оскільки додав

до касаційної скарги дві копії касаційних скарг, а для надіслання всім учасникам судового провадження необхідно чотири.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання

про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити

без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3