Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1915/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 126-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі
судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, Житомирської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.09.2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу 1020 гривень ;

09.12.2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.ст.190, 185 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

17.08.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.ст.309,185, 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

17.03.2021 Брусилівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 року у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, у період часу з 16.05.2020 по 23.07.2020, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», за місцем проживання своєї колишньої дружини за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно колишньої дружини ОСОБА_9 акти психологічного домашнього насильства, що призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої. Зокрема, 16.05.2020, 17.05.2020, вчинив домашнє насильство до колишньої дружини ОСОБА_9 за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.06.2020 №935/1152/20 ОСОБА_8 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства в сім`ї та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 30 годин.
Також, 16.06.2020 ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство до колишньої дружини ОСОБА_9 та постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.07.2020 №935/1460/20 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Проте, ОСОБА_8 незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства як особи, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за порушення передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст.173-2 КУпАП належних висновків для себе не зробив і продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань та 23.07.2020 вкотре проявив відносно колишньої дружини ОСОБА_9 акт психологічного насильства у вигляді словесних образ, погроз, переслідування, залякування, спрямованих на обмеження волевиявлення потерпілої, які викликали у потерпілої ОСОБА_9 побоювання за свою безпеку та безпеку своїх дітей, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та дітей.
Так, 23.07.2020 близько 23 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчинив психологічне насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_9 , з якою має спільних дітей, але не перебувають у шлюбі між собою (розлученні), що виразилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою над нею, переслідуванні, залякуванні, чим принизив честь і гідність ОСОБА_9 , що призвело до психологічних страждань, які виразились у побоюванні потерпілої за своє життя та свою безпеку, життя та безпеку дітей, спричинили емоційну невпевненість, страх щодо нездатності захистити себе та дітей від неправомірної поведінки ОСОБА_8 .
Внаслідок систематичних, протиправних, злочинних дій з боку
ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_9 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у побоюванні за своє життя та свою безпеку, життя та безпеку дітей, емоційній невпевненості, втраті енергійності, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі в заниженні самооцінки, відсутності позитивних емоцій та перебуванні у постійних негативних переживаннях, побоюваннях щодо неправомірних дій ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з даним вироком суду першої інстанції, прокурор Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи факту доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , а також правильності кваліфікації його дій, подав апеляційну скаргу, згідно якої просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту. Крім цього, просить на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_8 засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 та вважати засудженим до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі із врахуванням положень ст. 72 КК України.

Аргументуючи свої апеляційні вимоги посилається на відповідні вимоги ст. 65 КК України та ППВС України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких, особі, яка вчинила злочин повинно бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення.
Зазначає про те, що судом не враховані вимоги ч. 2 ст. 63 КК України, згідно яких покарання у виді позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_9 , які не заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана прокурором ОСОБА_7 апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, доведена і ніким в апеляційному порядку не оспорюється, як і не оспорюється правильність кваліфікації його дій.
Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд також вважає обґрунтованими.
Однак, апеляційний суд не погоджується з оскаржуваним рішенням суду в частині призначення обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Однак, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, а саме призначив обвинуваченому покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, що не відповідає вимогам ст. 63 КК України.
При цьому суд врахував: тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, згідно яких останній раніше судимий, має не зняту і не погашену судимість, під час іспитового строку вчинив новий злочин, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює; наслідки від вчиненого злочину для потерпілої ОСОБА_9 ; наявність обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання, тобто вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Суд послався також на те, що потерпіла ОСОБА_9 в ході судового засідання не наполягала на суворому покаранні обвинуваченому.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновків, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 17.03.2021 року був засуджений вироком Брусилівського районного суду Житомирської області на 4 роки позбавлення волі. При цьому строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено було рахувати з моменту його затримання, а саме з 26.01.2021 року.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним, вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання за оскаржуваним вироком змінити та призначити останньому покарання у виді арешту в межах санкції статті 126-1 КК України.
Крім цього, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, слід призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2021 року та невідбутої частини покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 року, з урахуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2021 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ст. 126-1 КК України на 6 (шість) місяців позбавлення волі, в частині призначення покарання змінити. Призначити останньому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 вважати засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 року у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 4 (чотири) місяці із врахуванням положень ст. 72 КК України.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: