Справа № 206/5277/21
Провадження № 1-кп/206/287/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2021 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши в спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000325 від 12.10.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.10.2021 року близько 14 годині 30 хвилин знаходячись біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернув свою увагу на будівельний візок, що знаходився біля воріт вказаного домоволодіння, у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного будівельного візка, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Так ОСОБА_3 , в той же день, та час, а саме 11.10.2021 приблизно о 14 годині 30 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), перебуваючи біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди і бажаючи її настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони мають таємний характер, шляхом вільного доступу, взяв вказаний будівельний візок в руки та разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4180/21 від 12.10.2021, майнову шкоду на загальну суму 350 гривень з урахуванням ПДВ.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Потерпілий ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.
Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимого (т.1 а.п.61), за місцем проживання характеризується посередньо (т. 1 а.п.72), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 69), на обліку у лікаря-нарколога знаходився з 01.02.2012 з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Знятий з обліку по відсутності даних (т.1 а.п.71).
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан його здоров`я, матеріальне становище, суд вважає за можливе у даному випадку призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі в мінімальному розмірі та застосувати до нього ст.ст.75,76 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, не обирався.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів, суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395, 100,124 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні під № 0000325 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь судового експерта ОСОБА_6 (свідоцтво № 1886 від 09.06.2017) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи під № 4180/21 від 08.11.2021 у розмірі 140,00 гривень, реквізити: розрахунковий рахунок КБ«ПриватБанк»: НОМЕР_1 (т.1 а.п. 33).
Речові докази:
- товарний чек №1355 від 17.05.2016, який визнано речовим доказом, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 17.10.2021 (т.1 а.п.15) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 0000325;
- вантажний візок, який було вилучено 20.10.2021 в ході проведення огляду, який визнано речовим доказом, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 20.10.2021 (т.1 а.п.28), переданий на зберігання власнику ОСОБА_7 , відповідно до зберігальної розписки (т.1 а.п.29) повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1