Справа № 713/2404/21
Провадження №1-кп/713/206/21
Вирок
Іменем України

02.12.2021 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 14.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, за участю потерпілого ОСОБА_4 , з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 12.09.2021 року близько 22-00 год. перебуваючи біля приміщення бару «Двір Петріч», що розташований по вулиці Центральній в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, де також перебував ОСОБА_4 , вчинив словесний конфлікт під час якого наніс один удар в ділянку обличчя потерпілому ОСОБА_4 спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме, синець в лівій навколо очній ділянці, садно в лівій надбровній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю згідно пред`явленого обвинувачення, та на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати покази. Цивільний позов ОСОБА_4 не визнає.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 обвинувачення підтримав, показав, що 12.09.2021 року близько 22-00 год. разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли в приміщення бару в с.Мигове, де перебував ОСОБА_3 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та безпричинно висловлювався в його адресу образливими словами. З метою уникнути конфлікту вийшов з приміщення. ОСОБА_3 вийшов за ним та завдав один удар рукою в ліве око. В цей час з бару вийшла ОСОБА_6 та стала між ними припиняючи побиття. Під час цього ОСОБА_3 наніс удар рукою ОСОБА_6 , яка викликала поліцію. Цивільний позов підтримує, просить задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що 12.09.2021 року близько 22-00 год. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зайшли в приміщення бару в с.Мигове, де перебував ОСОБА_3 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та безпричинно висловлювався в адресу ОСОБА_4 образливими словами. З метою уникнути конфлікту ОСОБА_4 вийшов з приміщення, а ОСОБА_3 вийшов за ним. Розуміючи, що ОСОБА_3 поводить себе агресивно пішла за ними та побачила, як ОСОБА_3 завдав одного удару рукою в обличчя ОСОБА_4 та одразу стала між ними щоб припинити побиття. В цей час ОСОБА_3 завдав їй одного удару та спричинив тілесні ушкодження.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд безпосередньо дослідив надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 14.09.2021 року;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.09.2021 року з даних якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 просить притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень 12.09.2021 року в с.Мигове близько 21-00 год.;

- висновок експерта №52 від 14.09.2021 року з даних якого вбачається, що на підставі проведеної експертизи ОСОБА_4 надано наступні висновки: при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_4 наявні тілесні ушкодження: синець в лівій навколо очній ділянці, садно в лівій надбрівній ділянці, вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок одноразової дії твердого тупого предмету, або удару об такий, можливо їх виникнення внаслідок нанесення одного удару кулаком в ділянку обличчя, при обставинах і в строк викладених в постанові та при обставинах на які він вказував у протоколі допиту потерпілого і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та ударянням об тверду поверхню є малоймовірним;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14 вересня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_4 з даних якого вбачається, що потерпілий відтворив події 12.09.2021 року по факту нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , механізм та характер його нанесення;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2021 року за участю свідка ОСОБА_6 з даних якого вбачається, що свідок відтворила події 12.09.2021 року по факту нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13 жовтня 2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 з даних якого вбачається, що підозрюваний відтворив події 12.09.2021 року по факту нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та підтвердив дані обставини.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого, необхідно кваліфікувати, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді штрафу.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_4 , як цивільним позивачем подано позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_3 , як цивільного відповідача.

В цивільному позові ОСОБА_4 зазначає, що 12.09.2021 року біля 21-00 год. обвинувачений ОСОБА_3 умисно спричинив йому легкі тілесні ушкодження при обставинах викладених в обвинувальному акті. Йому завдана матеріальна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок побиття був змушений купляти ліки, однак чеки не зберіг. Також, у зв`язку з побиттям вимушений був з`являтися до органів поліції, суду, проходити СМЕ, в зв`язку з чим витрачав кошти на проїзд. ОСОБА_3 розірвав светр, вартість якого становить 500,00 грн. Крім матеріальної шкоди, йому також завдано і моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, та в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 до цього часу не попросив вибачення. Боїться, що подібне може повторитися обвинувачений може знову безпідставно його побити. Тривалий період часу перебував у шоковому стані, у результаті його побиття погіршилося самопочуття, настрій, принижено честь та гідність.

Просить стягнути з ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 500,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 15000,00 гривень, судові витрати (витрати на проїзд, відрив від звичайних занять).

Суд, заслухавши думку цивільного позивача ОСОБА_4 , який позовні вимоги підтримав, думку цивільного відповідача ОСОБА_3 , який позовні вимоги не визнає, давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов переконливого висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого ОСОБА_4 , оскільки останньому обвинувачений спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до істотних змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 7000,00 грн. моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст.1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого, його стан здоров`я, матеріальний стан і характер дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно заниженою, завищеною чи надмірною.

При визначенні суми моральної шкоди, суд також керується постановою ВП ВС від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, у якій було висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500,00 гривень та стягнення судових витрат (витрат на проїзд, відрив від звичайних занять), суд, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому в цій частині в задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 (Вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 7000,00 (Сім тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя Іван КИБИЧ