Справа № 302/1259/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/518/20, за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2019 року

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Цибульківська Царичанського району Дніпропетровської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, маюча на утриманні двох малолітніх дітей, не судима,

визнана винуватою і їй призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, а за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, а на підставі ст. 76 КК України на неї покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Обвинувачена визнана винною в тому, що 04.10.2019 приблизно о 08:00 в будинку № 49 по вул. Незалежності в смт. Міжгір`я Закарпатської області, умисно, таємно, з корисливих мотивів із гаманця співмешканця ОСОБА_9 заволоділа належним йому офіційним документом банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , з якої цієї ж доби в смт. Міжгіря: у банкоматі по вул. Шевченка, 97 зняла 1 000 грн., що з урахуванням відсотків по кредиту становить 1 047,16 грн.; в аптечному пункті «Ромашка» по вул. Шевченка, 67 здійснила покупки на 217 грн.; в магазині будівельних матеріалів «Добробут» по вул. Георгія Добри, 30 здійснила покупки на 120 грн., чим спричинила потерпілому збиток на загальну суму 1 384, 16 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини обвинуваченої, правильність кваліфікації її дій, просить вирок в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 357 КК України змінити і призначити покарання у виді 510 грн. штрафу, а врешті вирок залишити без змін. Стверджує, що при визначенні покарання необхідно врахувати пом`якшуючі обставини винної особи, яка раніше не судима, позитивно характеризується, відсутність претензій з боку потерпілого - заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі. Посилається на те, що оскільки ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей, тому відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду - прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд у зв`язку з порушенням судом першої інстанції положень ст. 349 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Апеляційна скарги розглядається за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 , неявка яких, із огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачена та потерпілий повідомлені відповідно до вимог закону; від нього не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їхньої неявки на розгляд справи; апеляційним судом не визнавалсь обов`язковість явки обвинуваченої та потерпілого в судове засідання.

Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Так, дослідивши дані журналу судового засідання, колегія суддів встановила, що при роз`ясненні учасникам судового розгляду положень ст. 349 КПК України, судом не дотримані вимоги цієї норми процесуального права, зокрема зі змісту журналу судового засідання не вбачається, що суд роз`яснював учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясовував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Між тим, з вироку вбачається, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, оскільки такі ніким не оспорюються і визнав достатнім обмежитись тільки допитом обвинуваченої.

З огляду на вказане у підтвердження висновку про доведеність вини ОСОБА_8 , суд у вироку послався лише на те, що обвинувачена вину визнала.

На будь-які інші докази у підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_8 суд не послався; дані про наявність яких-небудь доказів у підтвердження висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень у матеріалах судового провадження відсутні.

Враховуючи, що судом першої інстанції у порушення вимог ст. 349 КПК України зібрані по справі докази не досліджувались, тому такі в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких вона обвинувачується, у вироку не наведені.

Між тим, з журналу судового засідання вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 брав участь у суді першої інстанції у розгляді кримінального провадження, однак з обставин діяння, що мало місце судом не допитувався.

Колегія суддів вважає, що вищевказане свідчить про невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів також вважає, що таке дослідження судом першої інстанції доказів є порушенням положень ст. 349 КПК України, визнається істотним, таким, що свідчить про неповноту при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів та про невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, у порушення вимог ст. 349 КПК України, не з`ясував чи не заперечують проти цього учасники судового розгляду (обвинувачена, потерпілий та прокурор), а також чи правильно вони розуміли зміст цих обставин та не роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, при цьому не взявши до уваги те, що для надання правової допомоги обвинуваченому не залучався захисник (адвокат).

При цьому, колегія суддів вважає, що встановлений, як указується у вироку, судом першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, порядок дослідження доказів, що полягає лише у допиті обвинуваченої ОСОБА_8 , суперечить положенням вищевказаної статті кримінального процесуального закону, породжує обґрунтовані сумніви у розумінні обвинуваченої та потерпілого положень цієї норми процесуального закону, та у свою чергу призвело до неповноти та поверховості при дослідженні наданих стороною обвинувачення доказів, а відповідно й до ухвалення вироку, який не можна визнати законним та обгрунтованим.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження.

У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України, колегія суддів вважає істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги те, що сторона обвинувачення не заявляла клопотань про дослідження апеляційним судом доказів з метою усунення неповноти при з`ясуванні фактичних обставин справи, що з урахуванням положень ст. ст. 404, 405 КПК України, та доводів апеляційної скарги, перешкодило апеляційному суду постановити судове рішення без направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2019 року щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: