ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4550/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження№0003431 відомості про яке внесено до ЄРДР від 20.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.09.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_5 ,за погодженням з процесуальним керівником прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження№0003431,відомості про яке внесено до ЄРДР від 20.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003431 від 20.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, увійшов в злочинну змову разом з ОСОБА_7 з метою вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись у своїх діях корисливим мотивом, 20.11.2021 приблизно о 03 годині 12 хвилин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 2б, підійшли до автомобілю марки «Porsche Cayenne», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , який був припаркований за вказаною адресою, та вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого заздалегідь заготовленого знаряддя вчинення злочину, демонтували кріплення передніх двох фар автомобілю марки «Porsche Cayenne», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 46 880 гривень, внаслідок чого повторно, таємно викрали передні дві фари.

В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зникли, чим завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 46 880 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 02.09.2021 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання, адже підозрюваний, судимий за майновий злочин аналогічного характеру, офіційно не працевлаштований, - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснюватися незаконний вплив на них, адже останні судом безпосередньо не допитані, та йому відомо їх місце роботи та проживання. Окрім того, про наявність вказаних ризиків, а також призначення реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі, вказує те, що підозрюваний вчинив інкримінований йому злочин, маючи не погашену у встановленому законом порядку, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, єдиним встановленим джерелом доходів є зайняття протиправною діяльністю. Разом з тим, раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності. Покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2021 року, не перевиховало його, він не став на шлях виправлення, й знову через дуже короткий період часу вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

В судовому засіданні підозрюваний відмовився від захисника й просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, такий як цілодобовий домашній арешт, водночас вину у вчиненні злочину не визнав. Вважаючи, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою не має, оскільки матиме добросовісну процесуальну поведінку.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.11.2021 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

20.11.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого;

-протоколами допитів свідків;

-протоколами огляду місць події;

-постановою про визнання речових доказів,

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченогоч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п.1, 3, 5 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, адже підозрюваний, судимий за майновий злочин аналогічного характеру згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2021 року, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв"язків, - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, останні судом не допитані й щодо яких йому відомо їх місце роботи та проживання, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснюватися незаконний вплив на них. Окрім того, про наявність вказаних ризиків, а також призначення реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі, вказує те, що підозрюваний вчинив інкримінований йому злочин, маючи не погашену у встановленому законом порядку, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, єдиним встановленим джерелом доходів є зайняття протиправною діяльністю. Разом з тим, раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності. Покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2021 року, не перевиховало його, він не став на шлях виправлення, й знову через дуже короткий період часу вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановолено наяність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики існують, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.
Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов"язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов"язаних з характером особи підозрюваного, як особи, яка раніше судима за аналогічний злочин проти пласності згідно вироку цього ж суду від 02.09.2021 року, який на шлях виправлення не став, висновків не зробив, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками, вважає недостанім застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Позиція підозрюваного щодо застосування до нього більш м"якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують.
З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний не працевлаштований, свідомо обрав для себе єдине джерело доходу направлене на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину - продовження злочинної діяльності, вплив на свідків та потерпілого, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави, у розмірі, який відповідатиме завданих його злочинним діям майновим збиткам (46 880 грн.).
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;(п.1 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням п.1 ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, його ролі у вчиненні злочину, його майнового стану та процесуальної поведінки, визначити розмір застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн. 00 коп. (2 270 грн. х 20 = 45 400 грн. 00 коп.), яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження№0003431 відомості про яке внесено до ЄРДР від 20.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.09.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави (правом внесення застави) в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн. 00 (нуль) коп.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки терміном 60 (шістдесят) днів:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з часу фактичного затримання, тобто з 20 листопада 2021 року 03 години 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 19 січня 2022 року о 03 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: