УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий з вищезазначеним клопотанням.
В ході проведення досудового розслідування оперативним співробітникам СКП ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було надано доручення по порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення осіб, які займаються незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території міста Запоріжжя та Запорізької області.
В ході проведення досудового розслідування до СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від оперативного співробітника СКП ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій оласті капітана поліції ОСОБА_6 надійшов аргументований рапорт про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації та проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , займається незаконним вирощуванням рослин роду «Конопель», незаконним виготовленням, зберіганням, незаконним збутом особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс» (марихуана).
В ході проведення досудового розслідування було допитано свідків, які підтвердили надану оперативним підрозділом інформацію, наголосивши на тому, що в приміщенні квартири вирощуються кущі рослини роду «Конопель», які мають характерні ознаками зрошення та капельного поливу.
На підставі вищезазначеного, слідство вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Згідно з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 , на формі приватної власності, розмір частки 1/1.
15.10.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого слідчим було вилучено в тому числі і мобільний телефон «Айфон 12 Про Макс» в корпусі синього кольору з пошкодженим екраном.
Таким чином, вилучений мобільний телефон, може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказана річ, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Власник майна та його представник проти арешту майна заперечували, з тих підстав, що вилучений мобільний телефон не має ніякого відношення до розслідуваємого кримінального провадження.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, власника майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим в судовому засіданні доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаної речі може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані мобільний телефон має доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на вказану вилучену річ.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «Айфон 12 Про Макс» в корпусі синього кольору з пошкодженим екраном.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити старшому слідчому СВ відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1