Справа № 163/1775/21 Провадження №11-сс/802/430/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 25 серпня 2021 року (ЄРДР №0000026),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення огляду місця події 11.08.2021 у період часу з 13:15год. до 13:45год. в с.Світязь Ковельського району, а саме: автомобіль марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 та причіп (цистерна) марки VAN HOOL, номерний знак НОМЕР_3 , номер шассі НОМЕР_4 із залишками дизпалива; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № від 09.08.2021 та Свідоцтво про повірку регульованого засобу вимірювання техніки №П40М494851 21 від 05.05.2021 на причіп з номером шассі НОМЕР_4 ; дві бочки ємністю 200 літрів кожна: одна з надписом Q8 Oils наповнена дизельним пальним та на саме пальне; інша порожня з написом Xado; порожню бочку з надписом ОСОБА_8 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим не доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вилучене майно є речовим доказом. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляцію з викладених в ній підстав, міркування представника володільця майна, який заперечив доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та слідчий не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
З матеріалів клопотання неможливо зробити висновок, яким чином вилучене майно може мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 204 КК України, при тому що у матеріалах відсутні дані, які б об`єктивно свідчили про факт незаконного транспортування чи збуту пального, а власником арештованого майна є товариство, що здійснює господарську діяльність у вигляді надання послуг оптової торгівлі пальним.

Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Тому, з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обгрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді