У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за № 0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 367 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за № 0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 367 КК України, про накладення арешту на майно, виявленого та вилученого 20 серпня 2021 року, під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: трьох зошитів та один блокнот з записами кульковою ручкою, мобільний телефон марки «САТ», моделі «В 30», з ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ №2 НОМЕР_2 з сімкарткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», предмет ззовні схожий на пістолет, на якому наявний напис «ПМР 9мм», з номером НОМЕР_3 , два магазина до даного предмета та 12 предметів ззовні схожий на набої.
Клопотання мотивоване тим, що зазначені речі та документи в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження визнані речовими доказами, їх необхідно оглянути та призначити по них судові експертизи з метою вивчення та аналізу наявної в них інформації, а тому з метою забезпечення їх збереження та подальшого проведення експертиз, просив накласти арешт на вищевказане майно, покласти обов`язок щодо їх збереження на відділ розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області.
У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження,
псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою
забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року за №0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 серпня 2021 року.
Додані до клопотання копії матеріалів досудового розслідування підтверджують факт виявлення та вилучення трьох зошитів, одного блокноту з записами кульковою ручкою, мобільного телефону марки «САТ», моделі «В 30», з ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ №2 НОМЕР_2 з сімкарткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», предмету ззовні схожого на пістолет, на якому наявний напис «ПМР 9мм», з номером НОМЕР_3 , двох магазинів та 12 предметів ззовні схожих на набої, на які прокурор просить накласти арешт.
Також встановлено, що вищевказані речі були вилучені по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , якому 20 серпня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України
Мотивуючи необхідність арешту даного майна, прокурор посилався на те, що вищевказані речі та документи необхідно оглянути та призначити по ним необхідні експертизи з метою вивчення та аналізу наявної в них інформації. Окрім цього прокурор стверджував, що вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального праовпорушення.
Водночас, прокурором будь-яких постанов про визнання вищевказаного майна речовими доказами до клопотання не додано. Зі змісту клопотання не вбачається, яким ознаками визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідають вищевказані речі та документи. У клопотанні зазначені тільки припущення, що дані предмети могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушекння, або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення не зазначено, які сліди зберегли на собі вищевказані речі, які відомості містять зазначені документи. Зазначені обставини враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про арешт даного майна в силу п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.
Разом з цим, з клопотання не вбачається які експертизи орган досудового розслідування планує провести з вказаними предметами та документами.
Всупереч вимогам ч. 1 ст. 173 КПК України, стороною обвинувачення не наведено будь-яких ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні) та їх обгрунтування.
Разом з цим, вирішуючи питання про арешт майна, наведеного в клоптанні, слідчий суддя констатує, що предмет ззовні схожий на пістолет, на якому наявний напис "ПМР 9мм", з номером - НОМЕР_3 , два магазини до даного предмета та 12 предметів ззовні схожих на набої, мають ознаки речей, вилучених законом з обігу, а тому є всі підстави вважати, що стосовно даного майна існують ризики приховування, пошкодження, знищення.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав
вважати, що стосовно предмету ззовні схожого на пістолет, на якому наявний напис "ПМР 9мм", з номером - НОМЕР_3 , двох магазинів до даного предмета та 12 предметів ззовні схожих на набої, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є речами вилученими законом з обігу, можуть бути доказами кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою їх збереження та запобіганню, зокрема, можливості їх приховування, пошкодження, знищення, подане клопотання про арешт майна слід задовольнити в цій частині. Разом з цим, не підлягає до задоволення клопотання про арешт майна трьох зошитів та одного блокноту, мобільного телефону марки "САТ" з огляду на те, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України визначені критерії майна, яке може відноситися до тимчасово вилученого.
Приписами ч. 7 ст. 236 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Водночас, як вбачається з ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року про дозвіл на проведення обшуку, мобільний телефон, належний ОСОБА_4 та чорнові записи, блокноти, записники, зошити, були прямо вказані як речі та предмети, на відшуканн яких надано дозвіл слідчим суддею, а відтак вони не вважаються тимчасово вилученим майном, а отже слідчим суддею рішення про повернення зазначеного майна не приймається.
Разом з цим, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині визначення місця зберігання вилучених речей, оскільки розгляд зазначеного питання не входить до повноважень слідчого судді під час вирішення питання про арешт майна.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на предмет ззовні схожий на пістолет, на якому наявний напис «ПМР 9мм», з номером НОМЕР_3 , два магазини та 12 предметів ззовні схожих на набої.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1