ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/575/22 Справа № 175/367/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року у кримінальному провадженні №0001509 від 31 жовтня 2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта вища, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 17.07.2013 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.286 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 19.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вироку скасовано в частині призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Звільнений 14.10.2017 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 4 дні;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 строком до 19 лютого 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обраний відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 запобіжний захід відповідає особам обвинувачених, які офіційно не працевлаштовані, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються - вчинення особливо небезпечного злочину. Обраний запобіжний захід позбавить можливості обвинувачених перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинувачених від суду, а ризики щодо цього є дійсними та триваючими. Стан здоров`я останніх не перешкоджає їх перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на його думку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду даного кримінального провадження. Вважає, що прокурором було порушено строк на подання клопотання про продовження тримання під вартою.
На його думку, судом не було в повній мірі прийнято до уваги те, що інші обвинувачені в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 надали заяви про те, що вони частково визнають свою провину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та стверджують, що обвинувачений ОСОБА_7 не причетний до цього злочину.
Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 неофіційно працює, проживає разом з цивільною дружиною, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим соціальні зв`язки обвинуваченого цілком відповідають його віку.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_6 надав до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, та просив апеляційну скаргу задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від участі в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши думку прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, внесених до ЄРДР 31 жовтня 2018 року за №0001509 щодо ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
На стадії досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідком розгляду клопотання прокурора, неоднарозово продовжувався судом першої інстанції, останній раз 21 грудня 2021 року.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна; особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення до покарання у виді позбавлення волі та будучи звільненим з місць позбавлення волі умовно-достроково, знову притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, стан здоров`я останнього, а також те, що судовий розгляд ще триває, й дійшов висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим ОСОБА_7 вчинити спроби переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а стороною захисту доказів на підтвердження таких надано не було.
Доводи сторони захисту про те, що прокурором на було надано доказів про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, є неспроможними та спростовуються наявними матеріалами.
Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи викладене, а також те, до під час судового засідання 21 грудня 2021 року прокурором було заявлено клопотання про продовження щодо обвинувачених, зокрема і ОСОБА_7 , раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, порушень строку подання клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу з боку сторони обвинувачення не було. Тому твердження адвоката про процесуальні порушення, допущення прокурором в цій частині, на заслуговують на увагу.
Крім того, дані про особу обвинуваченого, зокрема про наявність у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання та неофіційного місця роботи, були взяті судом до уваги в сукупності з іншими доказами по справі.
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013, яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, вмотивованість і обґрунтованість ухвали, яка постановлена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3