Провадження № 1-кп/734/193/21 Справа № 734/2496/21
В И Р О К

іменем України

15 вересня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ботанічне Роздольненського району АР Крим, не одруженого, раніше не судимого, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С А Н О В И В:

02 грудня 2018 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу для проходження навчальних зборів військовослужбовцями оперативного резерву першої черги Шевченківським РВК міста Києва.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2018 № 287, солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 3-ої навчальної механізованої роти вище вказаної військової частини.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (зі змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (зі змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. ст. 4, 11, 16, 127-128 Статуту, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_4 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. 1 Указу Президента України № 393/2018, затвердженого Законом № 2360-VIII від 26.11.2018 в окремих областях України, строком на 30 діб був введений воєнний стан, який діяв в період з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року.

Згідно ст. 1 Закону України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2630-VIII від 26.11.2018 воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківській, Чернігівській, а також Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії.

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_1 дислокується за адресою: смт. Десна, Козелецький р-н., Чернігівська обл., у період з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року на військову частину НОМЕР_1 розповсюджувався режим воєнного стану.

Водночас встановлено, що солдат ОСОБА_4 з хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України та виданих у їх розвиток, законодавчих актів, став на шлях злочинної діяльності в умовах воєнного стану 10.12.2018 року близько 11 години 00 хвилин, без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 та має чітко зазначені межі.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 № 302, старшого солдата ОСОБА_4 , військовослужбовця оперативного резерву першої черги, прикомандированого до 3 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини з метою проходження навчальних зборів відраховано з навчання, у зв`язку з його самовільним залишенням військової частини (підстава: протокол засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 40).

Отже, ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з 10.12.2018 по 21.12.2019.

03 серпня 2021 року між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Як вбачається з вказаної угоди заступник керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою, враховуючи ступінь і характер сприяння підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він являється учасником бойових дій, беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме п`ятнадцять тисяч триста гривень 00 копійок.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме п`ятнадцять тисяч триста гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 03 серпня 2021 року між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 15 300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1