КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17.11.2021 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.01.2022 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що слідчим суддею не взято до уваги відсутність доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На переконання апелянта, посилаючись на висновок експерта від 31.08.2021 щодо наявності підробленої іноземної валюти на загальну суму 6150 Доларів США та 150 Євро, як на доказ вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , слідчим не надано доказів вилучення даних грошових коштів у підозрюваного та його відношення до них.
Крім того, сторона обвинувачення посилається лише на показання свідка ОСОБА_10 , який добровільно приніс дані грошові кошти працівникам поліції і повідомив про те, що начебто він отримав їх від підозрюваного, однак, на думку захисника, протоколи допиту свідка ОСОБА_10 є неналежними доказами, оскільки дана особа не була допитана у судовому засіданні, її дані судом не ідентифіковані, а тому усі надані ним показання не можуть бути взяті до уваги.
Органом досудового розслідування не надано жодного доказу повторної передачі 150 доларів США, які начебто були передані свідку, та є підробленою іноземною валютою. Дані кошти не вилучались під час передачі, а були принесені свідком до відділу поліції. Жодних експертних досліджень відносно них не проводилось.
Також, обґрунтовуючи наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України, органом досудового розслідування не надано доказів віднесення даних грошових коштів до підроблених.
На переконання апелянта, слідчий суддя не дослідив доводи слідчого щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
В доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази, які підтверджують намір підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, зокрема відсутні дані про перетин ОСОБА_6 кордону, при цьому строк дії його закордонного паспорту закінчився 23.03.2021, а новий ним не отримано.
Також, органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Посилання слідчого на вилучений за місцем проживання ОСОБА_11 договору на користування індивідуальним сейфом, є безпідставним, оскільки даний договір укладено не з ОСОБА_6 та вилучено не у нього.
Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні побудований на припущенні, доказів такого впливу стороною обвинувачення не надано.
Крім того, посилання слідчого судді на розгляд іншого кримінального провадження у Святошинському районному суді міста Києва відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України, є недоцільним, оскільки у даному провадженні відносно нього запобіжний захід не обирався, він постійно являється на судові засідання, що на думку апелянта, спростовує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Органом досудового розслідування не надано доказів на обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також, слідчим не наведено обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.
Захисник зазначав, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, відповідно до проекту договору оренди, ОСОБА_12 надає підозрюваному можливість проживати у даній квартирі, у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
01.12.2021 від прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких прокурор посилався на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, та просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
У запереченнях прокурор вказував на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на те, що заявлені ризики не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
На переконання прокурора, наданий захисником ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 договір оренди житлового приміщення, укладений між підозрюваним та ОСОБА_12 , не може бути взятий до уваги, з тих підстав, що даний договір укладено 04.11.2021 під час перебування підозрюваного в ДУ «Київський слідчий ізолятор», у ньому відсутні анкетні дані, відомості про місце реєстрації, проживання, паспортні дані останніх, відсутній підпис ОСОБА_6 , також відсутній акт прийому-передачі відповідно до п. 2.1 цього договору.
Крім того, допитані сусіди ОСОБА_12 , а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , повідомили, що остання проживає у квартирі, яку нібито здала в оренду підозрюваному.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000618 від 13.07.2021 року, за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 199 КК України.
29.09.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000618 від 13.07.2021, у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 199 КК України; у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 199 КК України; та у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2021 задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.11.2021 року включно, із визначенням застави у розмірі 681 000,00 гривень.

15.11.2021 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, тобто до 25.01.2022 включно.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17.11.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, до 16.01.2022 включно.
З такими висновками частково погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчим суддею належно дотримані зазначені вимоги закону.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 199 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, тяжкістю інкримінованих йому злочинів та їх наслідками, даними про особу підозрюваного, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність належних доказів обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 199 КК України, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на недоведеність зазначених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень, зокрема причетність підозрюваного до передачі та вилучення грошових коштів, неналежність протоколів допитів свідків, є передчасними.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується, що на даний час продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, можливості незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Києві, не забезпечує впевненості у подальшійналежній процесуальній поведінці ОСОБА_6 , та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження щодо ОСОБА_6 строку дії виняткового запобіжного заходу.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до практики Єропейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).
Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом з тим, як убачається із даних повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000618, останній підозрюється у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 199 КК України; у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 199 КК України; та у зберіганні, придбанні, перевезенні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовленої підробленої іноземної валюти, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 199 КК України.

Відомостей про наявність обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, на підставі яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, матеріали клопотання та додані до нього матеріали не містять, та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наведено.
За таких обставин, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчий суддя без законних на те підстав не визначив розмір застави, чим допустив істотне порушення вимог Кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
З урахуванням наведеного, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України, яке згідно положень ч. 6 ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, майновий стан підозрюваного, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 620 250 гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.
На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, та продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 620 250 гривень, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 січня 2022 року включно, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, тобто до 25 січня 2022 року включно, - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000618 до 16 січня 2022 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 620250 гривень у національній грошовій одиниці.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 16 січня 2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3