У Х В А Л А
Іменем України
02 вересня 2021 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , від участі в розгляді скарги ОСОБА_3 , на постанову слідчого другого відділу Управління з розслідування краніальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів ГСУ ДБР ОСОБА_5 , від 20.10.2020 року, в межах кримінального провадження № 0000480 від 28.07.2020 року, по справі № 761/39407/20,-

В С Т А Н О В И В :
В провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана заява.

Свою заяву ОСОБА_3 мотивує тим, що в провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 , на постанову слідчого другого відділу Управління з розслідування краніальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів ГСУ ДБР ОСОБА_5 , від 20.10.2020 року, в межах кримінального провадження № 0000480 від 28.07.2020 року.

Скаржник зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_3 в доступі до правосуддя, в результаті порушення нею норм процесуального права під час здійснення правосуддя, яке унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, не зазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору, порушення принципів рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, порушення правил щодо відводу, навмисно або в зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.

Також скаржник зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_4 було порушено процедуру розгляду скарги.

Вказане, на думку ОСОБА_3 , свідчить про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, що не перешкоджає розгляду. Також ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід просив здійснювати її розгляд в режимі відео конференції. Однак враховуючи стислі строки розгляду заяви та зайнятість залів для проведення відео конференції слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Дослідивши доводи заяви, суд приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року,у справі №5-15п12).

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультаційної Ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість і з боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме - вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Будь-яких обставин, які б вказували на упередженість судді ОСОБА_4 , не встановлено.

Зокрема жодні порушення вимог КПК України в діях судді ОСОБА_4 відсуні, зокрема вживаються усі можливі заходи, щодо належного та своєчасного розгляду скарги, за клопотанням скаржника судовий розгляд здійснюється в режимі відео конференції.

Твердження заявника щодо допущених суддею ОСОБА_4 порушень засад кримінального провадження, є надуманими та такими що не підтверджуються жодними доказами.

Отже, підстав, які вказані в ст.ст. 75, 76 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, що, на переконання судді, свідчить про відсутність правових підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75,76, 80-81,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відео конференції відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , від участі в розгляді скарги ОСОБА_3 , на постанову слідчого другого відділу Управління з розслідування краніальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів ГСУ ДБР ОСОБА_5 , від 20.10.2020 року, в межах кримінального провадження № 0000480 від 28.07.2020 року, по справі № 761/39407/20 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1