ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3490/21 Справа № 210/2109/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Дніпра, громадянина України, освіта неповна вища, який до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
захисник ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до умов та правил режиму утримання не довів свого виправлення, оскільки на даний момент на шлях виправлення лише став, тому задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення є передчасним.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить застосувати до нього ст.81 КК України.
В обґрунтовування зазначає, що не всі установи виконання покарань можуть забезпечити засуджених працею, проте він працює у храмі кожного дня зранку до вечора, залучається до участі у виховних заходах, до заходів підвищення загальноосвітнього рівня не залучався, так як має відповідну освіту, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень та листування.
Вказує, що має матір похилого віку, яка є хворою та обмеженою в пересуванні, тому потребує в його догляді.
Заслухавши засудженого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого та просили її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці
За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.
Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 року за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі від 27.09.2013 року та за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року за ст.ст. 187 ч.1, 70 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 30.06.2016 року, кінець строку - 15.03.2022 року.
Під час утримання в Державній установі виконання покарання № 4 м. Дніпра характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 06.02.2017 року відбував покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№ 26), де характеризувався негативно, мав 2 стягнення, заохочень не мав.
З 07.05.2017 року відбував покарання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро), де характеризувався негативно, мав 2 стягнення, заохочень не мав.
З 26.10.2018 року відбував покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), де характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення, заохочень не мав.
З 07.07.2019 року утримувався в Установі виконання покарань №4 (місто Дніпро), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 01.10.2019 року утримувався в Харківському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 02.12.2019 року утримувався в Установі виконання покарань №4 (місто Дніпро), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16.12.2019 року відбував покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26)", де характеризувався посередньо, стягнень не мав, мав 1 (одне) заохочення.
З 11.09.2020 року відбував покарання в Державній установі Криворізька виправна колонія (№80), де характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення, заохочень не мав.
З 17.01.2021 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 04.03.2021 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За час відбування покарання характеризується посередньо, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце, не завжди має охайний зовнішній вигляд, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустою установи. Стягнень та заохочень не має. Не виявив бажання працювати на підприємстві установи.
Так, колегія суддів зважає на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, в тому числі, якщо засуджений довів своє виправлення ставленням до праці.
Як слідує з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 залучається лише до робіт з благоустрою до яких, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України, засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день, проте згідно характеристики до виконання таких робіт ставиться безвідповідально.
Посилання засудженого про те, що він цілими днями працює в храмі, враховуючи те, що останній не працевлаштований на виробництві установи, не може свідчити про те, що останній в повній мірі залучається до праці.
Колегія суддів враховує, що за весь період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, не має заохочень, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, що свідчить про не бажання ставати на шлях виправлення.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком та окремо дана обставина не може слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Посилання засудженого на те, що він має матір похилого віку, яка потребує в його догляді, не знайшло свого підтвердження як за наявними матеріалами справи, так і під час апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів, не має достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4