Справа № 453/1003/21
№ провадження 1-кп/453/38/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе кримінальне провадження №0000011 від 15.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого у ФОП ОСОБА_7 на посаді водія, з середньою спеціальною освітою, не депутата, одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 19.12.2020 року, близько 12:42 годин, у світлу пору доби, керуючи технічно-справним автобусом, марки «NEOPLAN», р/н НОМЕР_1 (Чеська реєстрація), здійснюючи ним рух міжнародною автомобільною дорогою М 06 Київ-Чоп у напрямку до м. Чоп, проїжджаючи ділянку дороги по вул. Європейська населеного пункту Козьова Стрийського району Львівської області, без причин технічного характеру, порушив вимоги Розділу 1. п.п. 1.5, 1.7.; Розділу 2. п.п. 2.3. б), д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з наступними змінами та доповненнями, які виразилися в тому, що ОСОБА_6 проявив злочинну недбалість, оскільки, маючи за допомогою бічних дзеркал заднього виду об`єктивну можливість з місця водія бачити і виявити відчинені праві дверцята багажного відділення та вжити заходів для того, щоб припинити рух транспортного засобу з метою уникнення небезпеки зіткнення з іншими учасниками дорожнього руху, впродовж тривалого часу продовжував рух автобусом із відчиненими правими дверцятами багажного відділення, у результаті чого не забезпечив безпечний інтервал між боковою частиною транспортного засобу та тротуаром, по якому в той час рухалась пішохід ОСОБА_4 , у результаті чого, приблизно о 12:44 годин, цього ж дня, допустив зіткнення задніх правих дверцят багажного відділення автобуса із лівою рукою потерпілої ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 спричинено розрив капсульного апарату лівої верхньої кінцівки, розрив плечової артерії на рівні ліктьового суглобу, розрив серединного нерву на рівні лівого ліктьового суглобу, розрив м`язів і сухожилків згинача передпліччя, перелом присереднього виростка плечової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Порушення ОСОБА_6 вимог п. 1.5, п. 1.7 , п. п. б, д п. 2.3 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_6 порушив правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У кримінальному провадженні № 0000011 від 15.01.2021 року між прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 186 КК України. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням. Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпіла проти укладення угоди про визнання винуватості не заперечила, підтримала заяву про надання добровільної згоди на укладення такої.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_6 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, потерпіла ОСОБА_4 подала заяву, в якій не заперечила щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу ОСОБА_6 , а також те, що даним кримінальним правопорушенням хоч і було завдано шкоди правам та інтересам ОСОБА_4 , але нею надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставину, що пом`якшує покарання, якою на думку суду, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Клопотання прокурора задовольнити, долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
За правилами ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 374-376, 469, 473, 475-476 КПК України,
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 16.02.2022 року у кримінальному провадженні №0000011 від 15.01.2021 року, укладену між прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, й призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: флеш-накопичувач «KINGSTON 64 GB» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/114-21/2984-ТР від 25.03.2021 в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 коп.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1