У Х В А Л А

16 листопада 2021 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква, клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене в.о. начальника Рокитнянського відділу прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне, Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 - 2008 року народження та ОСОБА_7 2007 року народження, працюючого вантажником на ТОВ «Європротеїн», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
слідчий ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_5 ,
У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням з в.о. керівника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №002812 від 14.11.2021 року.
Клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 14 листопада 2021 року, приблизно о 15 годині ОСОБА_5 , перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаної квартири зайшла дружина останнього ОСОБА_9 , спільно зі своїм рідним братом ОСОБА_10 та товаришем брата ОСОБА_11 , які прибули на прохання ОСОБА_9 з метою врегулювання конфлікту, який виник напередодні ввечері 13.11.2021 року, в ході якого ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 та у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не бажала спільно проживати з ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до кімнати в якій перебував ОСОБА_5 , де останній вживав спиртні напої.
В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті вказаних осіб, взяв у праву руку кухонний ніж та висловив намір про позбавлення життя вказаних осіб, після чого наніс один удар в живіт ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням великого сальника та серповидної зв`язки печінки.
З метою захисту та врятування свого життя ОСОБА_11 вибіг з приміщення вказаної квартири, а ОСОБА_10 залишився в квартирі.
В подальшому ОСОБА_11 була надана своєчасна кваліфікована медична допомога, внаслідок чого настання наслідків у вигляді смерті останньому були відвернені.
Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті вказаної особи, тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс два удари в область грудної клітини ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, внаслідок чого у останнього сталася гостра крововтрата. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 вибіг до тамбуру загального користування та впав на підлогу.
Внаслідок отриманих потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень останній помер до приїзду швидкої допомоги.
Необхідність застосування зазначеного запобіжного заходу вмотивована в клопотанні тим, що у органів досудового розслідування є обґрунтовані підстави для підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а також, існуванням ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, зважаючи на те, що ОСОБА_5 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може бути підставою для підозрюваного до втечі, вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , яка є свідком у даному кримінальному провадженні, також бачив інших свідків події та може чинити тиск на свідків та потерпілого з метою уникнення покарання.
Посилаючись на вказане, сторона обвинувачення вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому вважають за доцільне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Слідчий підримала клопотання з підстав у ньому викладених, вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 заначив, що погоджується з тим, що вчинено кримінальне правопорушення, однак не згодний з кваліфікацією його дій, яка зазначена стороною обвинувачення. Наголошував, що він захищався від дій потерпілих, які прийшли до нього у квартиру та наносили удари. Просив обрати домашній арешт з адреси місця реєстрації. Повідомив, що в минулому році притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сімї, дружина писала заяву, було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Стверджував, що не буде переховуватимся від органів досудового слідства та суду та впливати на свідків.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, його підзахисний захищався в своїй квартирі від дій потерпілих і, можливо, трішки перевищив межі необхідної оборони. Повідомив, що відсутні ризики, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, ОСОБА_5 раніше не судимий, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. З урахуванням зазначеного захисник вважає за можливе обрати ОСОБА_5 більш мякий запобіжний захід, не повязаний з тримання під вартою
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
15.11.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 вручене 16.11.2021 року о 10 год. 00 хв.
З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: а саме протоколами допиту потерпілого, свідків, протоколами огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та іншими матеріалами.
Обговорюючи питання наявності зазначених ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, то існування таких ризиків є цілком ймовірним.
Так, ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння.
Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного (обвинуваченого) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 перебуваючи на волі впливати на свідків та потерпілого, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою, так як підозрюваний знайомий за свідками та потерпілим, знає їх місце проживання, а також враховуючи той факт, що підозрюваний вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , яка є одним з основних свідків у даному кримінальному провадженні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним обрати щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і встановлені обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, крім іншого, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Приймаючи до уваги вимоги, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі обставини вчинення кримінального правопорушення, та інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Вирішуючи питання про строк, на який необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з положень ч. 4 ст. 219 КПК України, якою передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Також, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 КПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_5 був затриманий о 15 год. 40 хв. 14.11.2021 року, то строк тримання під вартою необхідно обчислювати із вказаної дати.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 219, 309 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 погоджене в.о. начальника Рокитнянського відділу прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, який обчислювати з 15 годині 40 хвилин 14.11.2021 року.
Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується о 15 годині 40 хвилин 12 січня 2022 року.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1