Справа № 464/5783/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/548/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2020 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Вирішено питання з речовими доказами.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що, будучи особою, яка має незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, 15 жовтня 2018 року близько 13:00 год., перебуваючи на алеї біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та здійснив на неї напад, поєднаний із погрозою та застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я. Зокрема, ОСОБА_6 правою рукою з кишені своєї куртки витягнув предмет, який ззовні схожий на ніж, і приставив до шиї потерпілої, погрожуючи його застосуванням, після чого схопив її за комір сорочки. Проте потерпіла ОСОБА_9 почала чинити обвинуваченому опір та намагалася вирватися, у зв`язку із чим ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на напад з метою заволодіння майном потерпілої, діючи умисно, наніс один удар, заздалегідь заготовленим знаряддям, ззовні схожим на ніж, в область правого передпліччя, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження різану рану правого передпліччя руки, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. В подальшому ОСОБА_6 зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок, вагою 6 г, вартістю 6000 грн., на якому знаходився золотий кулон, вагою 4 г, вартістю 4000 грн., а всього майна потерпілої на загальну суму 10000 грн., після чого з місця події втік.
Не погоджуючись з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2020 року, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження; скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року про залишення без задоволення його заяви про відвід судді ОСОБА_1 ; задовольнити клопотання про дослідження доказів в суді.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, вказує на те, що судовий розгляд проведено з грубим порушенням процесуальних норм: суд систематично порушував право обвинуваченого на захист шляхом неодноразової зміни порядку дослідження доказів, фактичною відмовою від дослідження доказів сторони захисту, систематичного спонукання обвинуваченого ОСОБА_6 зі сторони прокурора та судді на заміну захисника тощо.
Покликається на те, що необхідні для обвинувачення дані орган досудового розслідування зібрав за участю ув`язненого ОСОБА_6 , без забезпечення йому реалізації права на захист, з грубим порушенням правил проведення слідчих дій. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 2 січня 2019 року у межах кримінального провадження №0000015 від 2 січня 2019 року та рахувався за Франківським відділом поліції міста Львова ГУНП у Львівській області. Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 4 січня 2019 року йому обрали запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому ОСОБА_6 було забезпечено захисника адвоката ОСОБА_8 .
4 січня 2019 року слідчий СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 надав дозвіл слідчому Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 для проведення слідчих дій. Адвоката ОСОБА_8 про проведення із ОСОБА_6 вказаних слідчих дій ніхто не повідомляв. Таким чином слідчі дії пред`явлення особи до впізнання від 4 та 16 січня 2019 року були проведені без участі захисника.
Крім того, всупереч рішенню слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2019 року про направлення ОСОБА_6 на проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи, з ОСОБА_6 проведено наступні слідчі дії: оголошення підозри та допит.
Зазначає, що суд першої інстанції не допитав усіх свідків, вказавши, що явка таких до суду захисником забезпечена не була, хоча повістки про виклик останніх до суду повертались за закінченням терміну зберігання.
Звертає увагу на те, що суддя ОСОБА_1 вживала репресивних заходів до адвоката ОСОБА_8 , безпідставно звернувшись до КДКА Львівської області про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Вказує на те, що ОСОБА_6 ніякого злочину не вчиняв, вину визнав на прохання працівників поліції, впізнання його проводилось без захисника; він різко відрізнявся від інших осіб за багатьма ознаками, в тому числі, мав тілесні ушкодження, однак даних обставин суд не перевіряв.
Також покликається на те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання адвоката про визнання речових доказів недопустимими, при цьому сторона захисту з такими ознайомлена взагалі не була.
Не погоджуючись з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2020 року, з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_6 , в якій просить оскаржуваний вирок скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що даного злочину він не вчиняв, а зізнання підписав взамін на дозу наркотику, адже він наркозалежний. Крім того, працівниками поліції на нього здійснювався психологічний тиск.
Також апелянт зазначає, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки всі процесуальні дії проводилися з порушенням закону, за відсутності його захисника.
Звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді його адвокат неодноразово просив викликати для допиту оперативних працівників поліції, однак, не зважаючи на неявку останніх до суду, на це судом відредаговано не було, а клопотання сторони захисту залишилось без уваги. З огляду на наведене, вважає, що зі сторони прокурора та судді до нього було упереджене ставлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його адвоката на підтримку доводів апеляційних скарг, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді зазначеного кримінального провадження, з огляду на наступне.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у своїх апеляційних скаргах покликались на порушення стороною обвинувачення права ОСОБА_6 на захист.
Зокрема, слідчі дії, результати проведення яких покладено в основу обвинувального вироку суду, а саме: пред`явлення особи до впізнання від 4 та 16 січня 2019 року, були проведені у відсутності захисника ОСОБА_6 , при цьому захисник ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження для проведення вказаних слідчих дій взагалі не призначався.
Що стосується речових доказів, то у вироку суду вказано, що огляд таких (кепок та окулярів) проводився у судовому засіданні. Разом з тим, судом першої інстанції не надано оцінку доводам сторони захисту про те, що вказані речові докази не були відкриті їм у порядку ст. 290 КПК України та, відповідно, обвинувачений і його захисник не були ознайомлені з вказаними доказами.
Також всупереч рішенню слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2019 року про направлення ОСОБА_6 на проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи із ОСОБА_6 проводились слідчі дії повторне оголошення підозри та допит.
Крім того, судом першої інстанції, хоча і задоволено клопотання сторони захисту про виклик свідків (а.с. 18-19, т. 1), та, як слідує з матеріалів справи, виклик таких у судові засідання справді здійснювався, однак їх допиту проведено не було у зв`язку з неявкою до суду. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що судом вживалися передбачені ст. 139 КПК України заходи реагування на ухилення свідків від явки до суду.
На переконання колегії суддів, вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції слід ретельно, з дотриманням положень КПК України, перевірити усі зазначені аргументи сторони захисту, а також ретельно здійснити перевірку доводів про порушення права обвинуваченого на захист, після чого ухвалити законне, обґрунтоване, належним чином вмотивоване рішення.
Крім того, особливу увагу слід приділити висновкам Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Саламан проти Туреччини»).
До того ж, у п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 5 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
При цьому внаслідок скасування вироку та призначення нового судового розгляду колегія суддів, в силу вимог ч. 2 ст.415 КПК України, позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог апелянтів, що обумовлює часткове задоволення всіх поданих апеляційних скарг.
Окрім іншого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може продовжувати скоювати нові правопорушення вказаної категорії, впливати на потерпілу та перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 діб.
Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 діб.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4