Справа № 610/1985/21
провадження № 1-кп/610/263/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.13 ч.2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
25.10.2021 задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про розгляд кримінального провадження судом присяжних.
Відповідно до абз 3 ч. 3 ст. 331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, щодо зміни, скасування або обрання запобіжного заходу, вирішує головуючий.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на існування обгрунтованої підозри у вчиненні ним двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість ухилитися від суду та незаконно впливати на потерпілих, з якими особисто знайомий і проживав разом з ними, та свідків обвинувачення шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свої покази.
В обгрунтування існування зазначених ризиків посилається на те, що ОСОБА_4 неодноразово був судимий за корисливі злочини, немає постійного місця проживання, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, за вчинення одного з яких передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі.
Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, посилався на те, що він є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень та відсутні ризики впливу на потерпілих. Крім того, він має постійне місце проживання у м. Ізюм Харківської області по вул. Соборна. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який
Захисник підтримав думку обвинуваченого.
Заслухавши клопотання, думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 25.10.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 23.12.2021.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися інші ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд погоджується з клопотанням прокурора щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, на підтвердження яких свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих правопорушень, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці проживання, у якого відсутнє постійне місце проживання та роботи, а також зважаючи на його репутацію та майновий стан..
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, а саме: вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2000 за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України до 4 років позбавлення волі; 29.11.2000 року звільнився по відбуттю строку покарання; вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 18.01.2006 за ст. 345 КК України до 1 року позбавлення волі; 03.10.2006 постановою Харківського районного суду в Харківській області звільнено умовно достроково на не відбутий термін 2 місяці 4 дні; вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2008 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 395, ч 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 19.01.2012 звільнився по відбуттю строку покарання; вироком Борівського районного суду Харківської області від 23.04.2015 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення полі; 23.05.2017 звільнився по відбуттю строку покарання; вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, 21.09.2018 звільнений по відбуттю строку покарання; вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області області від 15.11.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України іспитовий строк на 1 рік.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, відповідальність за які передбачає позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі і є особливо тяжкими злочинами, немає постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, особисто знайомий із потерпілими та йому відомо місце їх проживання, так як разом проживали в АДРЕСА_1 .
Таким чином, на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обгрунтована підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а також ризики переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість незаконного впливу на потерпілих, які існували під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати до цього часу, судовий розгляд на теперішній час з об`єктивних причин не розпочато.
На підтвердження зазначених ризиків свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих правопорушень, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці проживання, у якого відсутнє постійне місце проживання та роботи, а також зважаючи на його репутацію, майновий стан.
Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, на сьогоднішній час судом не встановлено.
Застава судом не визначається, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 331, 371, 372 КПК України, судова колегія

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, тобто до 29.01.2022.

Виконання ухвали покласти на ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.12.2021.

Суддя ОСОБА_1