Провадження № 1-кп/638/785/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі колегії суддів
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарки: ОСОБА_4 ,
за участю прокурорки: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004943 відносно ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -
встановила:
В провадження Дзержинського районного суду міста Харкова надійшло вказане кримінальне провадження, після скасування апеляційною інстанцією вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді від 11.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами суду на стадії судового розгляду продовжувався, до 20 лютого 2022 року.
Прокурор ОСОБА_5 17 лютого 2022 року заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказала, що обвинувачений може переховатися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наполягала на задоволенні клопотання.
Вислухавши думку адвоката та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення заявленого клопотання прокурора, та просили змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на домашній арешт, вказали, що не має підстав для утримання особи під вартою, колегія суддів приходить до наступного.
Конституційний Суд України у рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні клопотання щодо продовження строків тримання під вартою слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому колегія суддів зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час досудового розслідування на теперішній час не змінені та не скасовані в апеляційному порядку у встановлений КПК України спосіб і строк.
За таких обставин колегія суддів вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова як при обранні запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому під час проведення досудового розслідування, не змінились, тому на теперішній час достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.
Суд зазначає, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати та не зменшилися на час розгляду клопотання прокурора.
Під час розгляду питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою судом знову вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, постійного місця мешкання в Україні не має, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він можє продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, а тому, судова колегія вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому строк тримання під вартою.
Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні. Суду не надано доказів зміни обставин вчинення насильницького кримінального правопорушенні, які б могли стати підставою для визначення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331, 369 КПК України, суд, -

постановив:
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження №0004943 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України строк тримання під вартою на 60 діб до 17 квітня 2022 року.
Ухвала може буди оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення, в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Судді ОСОБА_2 .

ОСОБА_9