Справа №635/4370/21
Провадження по справі №1-в/635/474/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
представника установи виконання покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
секретар судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баничі Глухівського району Сумської області, громадянина України, одруженого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно ст.76 КК України на засудженого в період іспитового строку були покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, яке йому було призначено за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року, скасовано, засудженого направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за даним вироком. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11.02.2019 року ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року залишено без змін.
Початок строку відбування покарання 12 червня 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 12 червня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія», у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково, враховуючи, що він працевлаштований на підприємстві установи.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення підтримала, просила задовільнити з тих підстав, що засуджений працевлаштований та ним вже відбуто більше 2/3 призначеного покарання, заохочень та стягнень не має.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.
Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 13 червня 2016 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 30 липня 2019 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 22 вересня 2019 року утримувався в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 15 листопада 2019 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, заохочень не мав, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. З 22 серпня 2020 року утримувався в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 15 січня 2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 22 червня 2021 року, засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень та заохочень не має, працевлаштований до промислової зони установи; виконує роботи із самообслуговування; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику у свою адресу; намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом; намагається дотримуватись правомірних та ввічлевих взаємовідносин з персоналом установи; виконує передбачені законом вимоги персоналу; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; намагається дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується; участі у організації та проведенні виховних заходів установи не приймає; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо; відповідно до вимог ст.ст. 110, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, стосунки доброзичливі. Вважають, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, застосування до нього ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не доцільним.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , раніше був неодноразово засуджений до позбавлення волі, однак вважається таким, що в силу ст.89 КК України не судимий.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вирокомГлухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року за вчинення злочину проти власності (ч.3 ст.185 КК України) який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також суд враховує, що ОСОБА_5 засуджений за даним вироком до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням передбачених ст..76 КК України обов`язків. За систематичне порушення порядку відбування покарання з випробуванням Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням скасовано, засудженого направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за даним вироком.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої інженером з організації та нормування праці планово-економічного відділу ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , засуджений був працевлаштований в у цеху №2 установи, займався виготовленням стільців, матраців, шезлонгів, санчат, розкладачок, крісел, в період з січня 2020 року по березень 2020 року, а також в період з лютого 2021 року по травень 2021 року, за що отримував заробітну плату.
Згідно Витягу з протоколу №28 від 08 липня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №6 від 15 травня 10 лютого 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №24 від 16 червня 2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Тобто, після розгляду зазначених питань та отримання відмов комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів як особі, яка не довела свого виправлення, поведінка засудженого не змінилась.
Крім того, в матеріалах справи маються характеристики на засудженого від 08 лютого 2020 року, 10 лютого 2021 року. 16 червня 2021 року та від 22 червня 2021 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, заохочень на протязі усього часу відбування покарань не мав, мав одне стягнення у вигляді догани, яке погашене в установленому законом порядку, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; участі у організації та проведенні виховних заходів установи не приймає; до реалізації програм диференційованого впливу ставиться посередньо. Зазначене в свою чергу не характеризує особу, як таку, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення.
Також суд враховує ту обставину, що за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року з ОСОБА_5 стягнуто процесуальні витрати у розмірі 296,61 гривень, однаквідповідно до довідки, виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , за вироком суду на засудженого ОСОБА_5 виконавчі листи відсутні, що свідчить про те, що починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 25 жовтня 2017 року засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Відбуття засудженим 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 13 серпня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1