Справа № 308/938/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Ужгород, кримінальне провадження №0000114 по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, неодруженого, дітей на утриманні не має, з неповною середньою освітою, 15 березня 2017 року призваного до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на посаді розвідника розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, без місця реєстрації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у порушення вимог ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, ч. 5 ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи належним чином проінформованим про наслідки невиконання, затвердженої Ужгородським міськрайонним судом угоди від 09.04.2019року а саме : усвідомлюючи зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, беззастережно визнавши провину, розуміючи свої права та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, діючи умисно, у період з 09 квітня 2019 року по теперішній час перебуваючи на території Ужгородського району , не виконав угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №002825 від 07 вересня 2018 року, у якому останній обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яка 09 квітня 2019 року затверджена вироком Ужгородського міськрайонного суду, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено, узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 6800 грн., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389-1 КК України - умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та суду показав, що, дійсно, у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 407 КК України укладав із прокурором ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості, у якій своїм підписом засвідчив, що йому зрозумілі, в тому числі, наслідки умисного невиконання вказаної угоди. Угоду не виконав через втрату роботу та брак коштів. Планує сплатити штраф, однак через відсутність роботи, йому не вистачає грошей.Стверджував, що правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються, у вчиненому щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення свого підзахисного, просив суд при визначенні покарання врахувати обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши вступне слово прокурора ОСОБА_3 та з`ясувавши думку усіх учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті,учасники вірно розуміють зміст цих обставин та у суду немає жодних сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням даних, що характеризують його особу, як обвинуваченого і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 389-1КК України, як умисне невиконання засудженим угоди про примирення.

При призначенні покарання суд зважає на положення ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, та на положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389-1 КК України є кримінальним проступком.

ОСОБА_4 не одружений, військовослужбовець за контрактом, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, перебуває на обліку у органі пробації за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області області від 09.04.2019 року у зв`язку із засудженням за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Отже, приймаючи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, а також не відбуття покарання за вироком Ужгородського міськраойнного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 389-1 КК України.

В той же час, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно визначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, при цьому, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, та штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., які слід виконувати самостійно. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з обраної судом міри покарання, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за цим вироком та за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, (шість тисяч вісімсот гривень) 00 копійок- виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1