Категорія:ч.1 ст.377 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 16 травня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Клевань, Рівненського району, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12 листопада 2019 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років 11 місяця позбавлення волі,
визнанно винним за ч.1 ст.377 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 не обирався.
Згідно вироку суду, 15 травня 2019 року, близько 13 години 20 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у спеціально відведеному місці для осіб, щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою, у приміщенні зали судових засідань на першому поверсі Рівненського районного суду Рівненської області, що знаходиться по вулиці Дубенська, 25-б в місті Рівне, після оголошення суддею ОСОБА_10 ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках розгляду кримінального провадження №0000988 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України, в присутності учасників судового провадження, будучи незадоволеним вказаним судовим рішенням, переслідуючи прямий умисел, з мотивів помсти, всупереч встановленим нормам суспільної поведінки та моралі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та те, що перед ним знаходиться суддя, бажаючи настання наслідків, на грунті особистих неприязних відносин, умисно висловив погрозу знищення майна на адресу судді ОСОБА_10 , сказавши: «Побачиш, коли я вийду, то буде горіти твій автомобіль», і таким чином довів погрозу знищення майна до відома судді, у зв`язку з виконанням цим суддею діяльності, пов`язаної із здійсненням правосуддя (а.с.70).
В своїй апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого не оспорюючи фактичних обставин провадження, вказує, що обвинуваченому призначене суворе покарання. Вважає рішення суду таким, що ухвале з порушення вимог закону. Вказує на те, що призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не дотримуючись норм кримінального закону, не врахував усі обставини справи, в тому числі те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є усмисним нетяжким злочином, має постійне місце проживання та роботи, не перебуває на обліках у лікаря-наркологата лікаря психіатра, позитивно характуреизується за місцем проживання, після вчинення даних злочинів став на шлях виправлення, адже інших злочинів на протязі трьох років не вчиняв, активно сприяв розслідуванню злочинів, адже визнав свою вину в повному обсязі надав послідовні правдиві пояснення з привожду обставин вчинення злочинів. Крім того судом першої інстанції до обставин, які обтяжують покарання суд відніс рецидив злочинів. Однак на момент вчинення злочину 15.05.2019 року, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, ОСОБА_8 вважався таким, що не має судимості, а тому посилання на обставину, які обтяжують покарання рецидив злочинів є неправомірним. Просить вирок змінити, визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.1 ст.377 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців виправних робіт та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін (а.с.74-75).
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_10 , хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від нього на адресу Волинького апеляційного суду 27.01.2022 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності потрпілого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у погрозі знищення майна, щодо судді, у зв`язку з його діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.377 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.
Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Під час судового розгляду у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в обсязі висувного йому обвинувачення.
Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.
Твердження захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання ОСОБА_8 є суворим і є підстави для застосування ст.75 КК України є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції враховано суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Враховано ту обставину, що обвинувачений раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. До обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, які обтяжують покарання суд відніс рецидив злочинів.
А тому суд прийшов до вірного висновку, що з метою запобігання вчиненню ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту.
На думку апеляційного суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Також є безпідставними доводи захисника в апеляційній скарзі про порушення місцевим судом норм ст.67 КК України щодо віднесення до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 таку обставину як рецидив злочинів.
Так, відповідно до ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
За положеннями п.9 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом констатовано, що ОСОБА_8 судимий вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 12.11.2019 року. Його визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України, які були вчинені в 2015-2016 роках.
Отже, обвинувачений ОСОБА_8 є таким, що має незняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 маючи судимість за умисний злочин, знову ж вчинив новий умисний злочин, то до обставин, що обтяжують його покарання суд першої інстанції законно відніс таку обставину, як рецидив злочинів.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які захисник обвинуваченого вказує в поданій апеляційній скарзі.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає
Керуючись ст.ст.376, 404, 405 КПК України, Волинський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: