Провадження №1-кп/127/983/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 299 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2021 за № 0000524,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 299 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту. Крім того, заявила клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії, покладених на нього обов`язків. Клопотання мотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були підставою обрання запобіжного заходу, на даний час не відпали. Зокрема, зауважила, що ОСОБА_5 може ухилятись від суду, впливати на свідків кримінального провадження та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та продовження строку дії, покладених на обвинуваченого обов`язків, не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто для затвердження угоди, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору, закриття кримінального провадження, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту.
Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, суд враховує таке.
Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини сьомої статті 194 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Статтею 199 КПК регламентований порядок продовження строку тримання під вартою, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання стороні захисту про продовження строку дії, покладених на обвинуваченого обов`язків, вручене стороні захисту відповідно до зазначених вище вимог кримінально-процесуального закону.

Суд враховує, що згідно з клопотанням прокурора про продовження строку застосованих до обвинуваченого обов`язків, строк дії відповідного судового рішення, яким зазначені обов`язки покладені на ОСОБА_5 , спливає о 14.40 год. 18.10.2021. Тому суд вважає, що стороною обвинувачення не дотримані вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо строку звернення з відповідним клопотанням до суду. Разом з тим, суд враховує, що сторона захисту не заперечувала проти розгляду клопотання прокурора, а чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Натомість зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання сторони обвинувачення по суті, надавши доводам сторін відповідну правову оцінку.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, суд враховує таке.
Частиною першою статті 194 КПК регламентовано, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує таке.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Сторона обвинувачення в судовому засіданні послалась на ту обставину, що під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Також повідомила, що останній був звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням визначеного йому розміру застави, після чого на ОСОБА_5 був покладений ряд обов`язків.

Заявляючи клопотання про продовження строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, представник державного обвинувачення послалась на те, що ризики, які існували на час застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились. Зокрема, зазначила, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, впливати на свідків кримінального провадження та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Разом з тим, суд враховує, що сторона обвинувачення до свого клопотання не долучила будь-якого процесуального документу на підтвердження того, що до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також, що останньому були визначені певні процесуальні обов`язки, строк дії яких й клопоче продовжити прокурор. Надані суду матеріали також не містять процесуального документа на підтвердження факту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням визначеним судовим рішенням розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що прокурор не виконала приписів кримінально-процесуального законодавства, а тому суд вважає, що правові підстави для продовження строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, відсутні, а відтак в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 299 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2021 за № 0000524, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 18 жовтня 2021 року о 14.45 год.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження покладених на ОСОБА_5 обов`язків згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2021 відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: