Провадження № 11-кп/824/2811/21 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2021 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 23.02.2010 за ч.2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 13.07.2021 звільненого з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України,
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисному вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 05 серпня 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв., прийшов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де з мотивів особистої неприязні, у нього виник умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 піднявся на поверх, де розташована квартира АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_10 , та подзвонив у двері. Коли ОСОБА_10 відчинив двері, ОСОБА_11 підійшов до нього та наніс йому один удар ножем в шию, після чого ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а ОСОБА_10 було госпіталізовано до лікарні.

Згідно висновку експерта №1522/Е від 20.09.2018 у ОСОБА_10 виявлено колото-різане поранення в ділянці шиї зліва, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, в якій, посилаючись на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок суду скасувати та винести рішення, яким закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник вказує на суперечливості в показаннях потерпілого та свідків, а саме потерпілий, свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 показали, що подія відбулась 05.08.2018 о 10 год. 00 хв., а свідок ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_9 тільки до будинку зайшов о 10 год. 40 хв. Також потерпілий вказує, що конфлікт з ОСОБА_9 продовжився в квартирі і він закривався від нього у ванній кімнаті, а свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_12 свідчили про те, що всі події відбувалися в районі вхідних дверей квартири. Фактично свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_12 стверджують, що не бачили конфлікту, а бачили лише ОСОБА_9 біля потерпілого. Крім того, згідно висновку СМЕ №1522/е потерпілий пояснив лікарям швидкої медичної допомоги, що йому наніс два удари ножем, в тому числі в область грудної клітини невідома особа близько 10 год. 50 хв., що протирічить його свідченням у суді, оскільки ОСОБА_9 він знав раніше, і подія зі слів потерпілого була о 10 год. 00 хв. 05.08.2018. Таким чином, на думку захисника, показання потерпілого, свідка ОСОБА_13 є непослідовними, неузгодженими між собою, тому не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_9 , отже невідомо на чому ґрунтувалися висновки суду першої інстанції з приводу узгодженості між собою та послідовністю свідчень потерпілого та свідка ОСОБА_13 .

Також апелянт зазначає, що висновок СМЕ №1522/е від 20.09.2018 протирічить свідченням потерпілого та свідка ОСОБА_13 , тобто на думку захисника взагалі невідомо, чи були у потерпілого будь-які тілесні ушкодження (тобто чи була взагалі подія), адже ніж вилучено не було, ніяких слідів крові на речах ОСОБА_9 знайдено не було, тим більше потерпілий та свідок ОСОБА_13 наполягали на відсутності у потерпілого будь-якого тілесного ушкодження в районі грудної клітини. Таким чином, на думку апелянта даний висновок експерта не може лягти в основу обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів наявності у потерпілого описаних у даному висновку тілесних ушкоджень, втім суд першої інстанції не надав належної оцінки висновку експерта №1522/е від 20.09.2018, згідно якого у потерпілого станом на 05.08.2018 було виявлено два тілесних ушкодження, які нанесені двома ударами ножем.

Крім того, апелянт вказує, що на досудовому розслідуванні свідок ОСОБА_13 пояснила, що побачила на своєму мобільному телефоні смс-повідомлення від ОСОБА_9 з нецензурною погрозою, втім у суді спростувала взагалі наявність смс-повідомлення нібито від ОСОБА_9 на її мобільний телефон, що підтверджує фальсифікацію доказів нібито огляду цього телефону слідчим та вилучення і участь у цьому ОСОБА_13 .

Отже, на думку апелянта, місцевий суд безпідставно критично віднісся до показань обвинуваченого ОСОБА_9 , виніс обвинувальний вирок, ґрунтуючись на неналежних та недопустимих доказах, а винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину не доведена.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань від нього не надходило. Захисник та прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу. прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисному вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України підтверджується детальними та послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що познайомився з обвинуваченим приблизно за три місяці до події. 05.08.2018 року він був дома за адресою: АДРЕСА_2 . Зранку у день події до нього прийшов обвинувачений, який, нічого не пояснюючи та тримаючи в правій руці ніж, одразу після того, як потерпілий відкрив вхідні двері, наніс йому правою рукою удари в область шиї. Потім потерпілий та обвинувачений зайшли разом до квартири, де в коридорі між ними виникла сутичка, в ході якої потерпілий декілька разів вдарив обвинуваченого ногою та кинув в нього відро з водою, після чого виштовхнув з квартири, а сам пішов до ванної кімнати, звідки викликав працівників поліції. Потерпілий також зазначив про нанесення йому обвинуваченим удару в шию та відсутність будь-яких ушкоджень грудної клітини. Крім того, потерпілий повідомив, що між ним і обвинуваченим не було конфліктів, а тому йому не відома причина нападу обвинуваченого на нього.

Свідок ОСОБА_13 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції показала, що обвинувачений є її колишнім співмешканцем, а потерпілий - теперішнім. Так, 05.08.2018 року зранку вона разом з потерпілим та їхньою знайомою були дома за адресою: АДРЕСА_2 , в той час, як хтось подзвонив в двері та потерплій пішов відчиняти їх, а вона (свідок) в цей час залишилася на кухні. Через деякий час вона почула шум в коридорі їхньої квартири, як їй здалося, це був шум від падіння відра, після чого вона відчинила двері кухні та побачила, як обвинувачений тікає від їхніх вхідних дверей, а потерпілий швидко зачинив двері та пішов до ванної кімнати. Свідок повідомила, що самого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим вона не бачила, однак бачила, що в потерпілого футболка була в крові, а на шиї були поранення, після яких потерпілий себе дуже погано почував, тому свідок викликала йому швидку медичну допомогу, працівники якої госпіталізували потерпілого. Також свідок вказала про те, що потерпілий мав ушкодження шиї, а ушкоджень грудної клітки не мав. Крім того, свідок повідомила, що в її присутності обвинувачений та потерпілий не погрожували один одному та не мали жодних конфліктів, у той же час, свідок повідомила, що коли вона перебувала у слідчого, то той попросив у неї мобільний телефон, в якому знайшов смс-повідомлення з погрозами від обвинуваченого, які вона (свідок) раніше не бачила.

Показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 є послідовними, логічними, містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, та узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 є суперечливими колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілого і свідка щодо обставин вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Крім того, показання потерпілого та свідка повністю підтверджуються іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Зокрема, судом першої інстанції досліджено протокол огляду місця події від 05.08.2018 року та фототаблиця до нього, з якого вбачається що в коридорі загального користування між квартирами, що на 23 поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 від ліфтової зони в напрямку квартири АДРЕСА_3 на підлозі виявлено численні розмазані плями рідини бурого кольору, при вході в квартиру на стіні наявна велика від підлоги пляма бурого кольору, ліворуч на стіні на висоті приблизно 1-го метра від підлоги наявні краплі рідини бурого кольору, на підлозі в коридорі численні плями рідини бурого кольору.

Відповідно до протоколу огляду вилучених речей від 05.08.2018 року, предметом огляду являється мобільний телефон марки «Нокіа» всередині якого знаходиться картка мобільного оператора «лайфселл» № НОМЕР_1 , в телефонній книзі якоговиявлено мобільний номер НОМЕР_2 , підписаний як « ОСОБА_11 ». Як пояснила присутня при огляді свідок ОСОБА_13 , вказаний номерналежить її колишньому співмешканцю ОСОБА_9 . В подальшому, при огляді вищевказаного телефона у вхідних смс-повідомленнях виявлено смс-повідомлення від контакту « ОСОБА_11 », при відкритті даного смс-повідомлення виявлено текст, що містить нецензурну лексику, при перегляді інформації по даному смс-повідомленню встановлено, що воно відправлене на мобільний номер - НОМЕР_1 05.08.2018 року о 09:34:56.

Що стосується доводів апелянта про те, що у суді свідок ОСОБА_13 спростувала взагалі наявність смс-повідомлення нібито від ОСОБА_9 на її мобільний телефон, що підтверджує фальсифікацію доказів нібито огляду цього телефону слідчим та вилучення і участь у цьому ОСОБА_13 , то вони є неспроможними з огляду на те, що свідок в судовому засіданні повідомила, що коли вона перебувала у слідчого, то той попросив у неї мобільний телефон, в якому знайшов смс-повідомлення з погрозами від обвинуваченого, які вона (свідок) раніше не бачила.

З висновку експерта № 1522/е від 19.09.2018 року - 20.09.2018 року, вбачається, що дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 05.08.2018 року о 10.53 год. у ОСОБА_10 мали місце такі ушкодження: колото-різане поранення в ділянці шиї зліва над грудино-ключичним зчленуванням довжиною біля 2,5 см, з рановим каналом, що відходить від рани, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, щитоподібна залоза, загальна сонна артерія справа; колото-різана рана грудної клітки зліва по 5-му міжреберному проміжку на межі між соском та лівим краєм грудини. Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії гострого(их) предмету(ів), що має(ють) колюче-ріжучі властивості (до якого відноситься клинок ножа), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 05.08.2018 року. Враховуючи вищезазначене, за ступенем тяжкості вищевказане колото- різане поранення в ділянці шиї зліва відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 о, п «Правил». Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказана колото-різана рана грудної клітки зліва по 5-му міжреберному проміжку на межі між соском та лівим краєм грудини відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я відповідно до п.п. 2.3.3 та п.4.6 «Правил».

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що даний висновок експерта не може бути покладений в основу обвинувачення, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у нанесенні потерпілому ОСОБА_10 одного удару ножем в шию, в результаті чого згідно висновку експерта він отримав тілесне ушкодження, що належить до тяжкого тілесного ушкодження.

Протокол огляду вилучених речей від 05.08.2021 року, як і висновок експерта № 1522/е від 19.09.2018 року - 20.09.2018 року здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти, підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами не вбачається, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Показання потерпілого, свідка та наведені вище докази суд першої інстанції обґрунтовано визнав у вироку належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, які були отримані в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України, і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 цього не спростовують та водночас не містять належних та допустимих доказів на спростування встановлених місцевим судом обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції критично поставивсядо показаньобвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки вони є нелогічними і непослідовними, суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, зокрема, показанням потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 , зважаючи на те, що обвинувачений, не зміг пояснити, чому, перебуваючи біля квартири потерпілого та побачивши «багато крові», не зайшов до квартири, не звернувся до правоохоронних органів або інших осіб за допомогою або ж з метою повідомити про можливість вчинення злочину, а тому вважавїх такими, що направлені на намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину та понесення за його вчинення покарання, з чим погоджується колегія суддів. Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд безпідставно критично віднісся до показань обвинуваченого ОСОБА_9 цього не спростовують.

Окрім того, про наявність умислу на вбивство потерпілого свідчить сукупність всіх обставин вчинення злочину, зокрема спосіб, знаряддя вчинення, локалізація нанесеного ушкодження, а також характер та послідовність дій, у тому числі посткримінальна поведінка ОСОБА_9 , який не намагався надати потерпілому допомогу, викликати швидку медичну допомогу.

З огляду на зазначене, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме вчинення закінченого замаху на умисне вбивство, тобто протиправного заподіяння смерті іншій людині, є правильною.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів, повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Також колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, призначеним ОСОБА_9 судом першої інстанції, так як при визначенні обвинуваченому покарання судом дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його характер та ступінь суспільної небезпеки, а також те, що вчинений злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 10.03.1996 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, а також враховано його вік, стан здоров`я та відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таким чином, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому має бути залишений без змін, а апеляційна скарга захисника щодо його скасування без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя