Справа №592/7860/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/91/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
Іменем України

11 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/7860/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2020, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та звільнити умовно-достроково ОСОБА_9 від відбування покарання, оскільки засуджений не погоджується із зазначеною ухвалою та вважає, що судом було неналежно та необ`єктивно оцінено всі обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано позитивні характеристики засудженого за період відбування покарання, ввічливе, коректне, тактовне, доброзичливе відношення до представників адміністрації, спокійне реагування на зауваження та беззаперечне виконання законних вимог посадових осіб установи, безконфліктне відношення до інших засуджених. Також суд не врахував усвідомлення засудженим суспільної небезпечності свого діяння та щире каяття, думку прокурора, який не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Окрім цього, засуджений фактично є єдиною близькою особою, яка має змогу доглядати літню матір-інваліда, котрій потрібний сторонній догляд.

02.07.2020 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 , в якому він просив звільнити засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання, оскільки засуджений відбув 2/3 призначеного йому покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2020 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений беззаперечно не довів, що став на шлях виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2018 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і йому призначено покарання у виді семи років позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 16.01.2017. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.01.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 12.04.2018.

Зокрема, відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч. 2-3 ст. 81 КК).

«Сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму; правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених, а також передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» необхідно розуміти: добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на засуджену особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та сталий спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглянувши клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки матеріали кримінального провадженні позбавляють можливості дійти безумовного і беззаперечного висновку, що мета покарання досягнута та виправлення настало раніше строку визначеного вироком суду.

Відповідно характеристики від 09.07.2020, яка мається в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.01.2017. До ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» прибув 05.05.2018 із ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, заохочень не мав, вимоги режиму тримання та розклад денний порушував, за що мав 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. За час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та розклад денний порушував, за що мав 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. На виробництві установи не працевлаштований. З початку відбування покарання та протягом тривалого часу перебування в установі не виявляв бажання працювати та залучатися до суспільно корисної праці у зв`язку з власним небажанням працювати. Протягом третього кварталу 2019 року засуджений добровільно без оплати праці залучався до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно п. 5 ст. 118 КВК. Доручену роботу часто не виконував у визначений строк, розтягував час виконання та працював тільки у присутності представників адміністрації. Роботу знає, розуміє, але виконує її тільки з причини отримання за свою працю заохочення. Має одне заохочення. За характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, хитрий, шукає для себе вигоди, часто змінює своє рішення. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться посередньо. Не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не прагне до підвищення певного професійно-технічного рівня, не займається самоосвітою. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки. Спроб до втечі та схильності до суїцидальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги, але потребує періодичного контролю. Адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання ОСОБА_9 загальних норм поведінки, тому засуджений потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі. Вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується. В бухгалтерії установи знаходяться постанови на відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням на суму 1094,60 грн. Засуджений свідомого ставлення до відшкодування збитків не проявляє. Вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнає, вирок суду вважає справедливим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК та відповідно не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений відбуває покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК, в результаті якого було заподіяно смерть потерпілого і наслідки такого діяння є непоправними і безповоротними, а тому не лише зовнішні дії засудженого, а й його свідомість мають бути таким чином змінені аби мета покарання (ст. 50 КК) була досягнута. При цьому покаранням є захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ст. 51 КК до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: 1) штраф; 2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; 3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 4) громадські роботи; 5) виправні роботи; 6) службові обмеження для військовослужбовців; 7) конфіскація майна; 8) арешт; 9) обмеження волі; 10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 11) позбавлення волі на певний строк; 12) довічне позбавлення волі.

Відповідно ч. 2, 4-6 ст. 12 КК, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років. Тяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 10 років. Особливо тяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад 10 років або довічного позбавлення волі.

Згідно редакції ч. 1 ст. 81 КК, яка діяла до 16.09.2021, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але рішення Конституційного Суду України № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021 цю ч. 1 ст. 81 КК визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 81 КК) не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тому ч. 1 ст. 81 КК не відповідає Конституції України (є неконституційною). При цьому, оскільки ч. 1 ст. 81 КК не відповідає Конституції України (є неконституційною), то це унеможливлює її застосування й до інших видів кримінальних покарань виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі до внесення законодавцем відповідних змін чи нової редакції ч. 1 ст. 81 КК (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КПК).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2020 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4