Провадження № 1-кс/742/130/22
Єдиний унікальний № 742/37/21
УХВАЛА
26 січня 2022 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Прилуки клопотання слідчого ВРЗСГСД СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001010 від 30.10.2020, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на 1/3 житлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано в частині 1/3 за ОСОБА_7 , що полягає у позбавленні права ОСОБА_8 на відчудження вказаного вище майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001010 від 30.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що до Прилуцького ВП надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 про те, що в період часу з 10.07.2020 по 28.08.2020 наглядно знайома особа шляхом обману заволоділа належними заявнику коштами на загальну суму 146068,00 грн.

Відомості про даний факт були внесені до ЄРДР за № 0001010 від 30.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що наглядно знайома особа ОСОБА_8 , під приводом повідомлення заявнику інформацію про особисте захворювання в період часу з 10.07.2020 по 28.08.2020, на власну карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 отримала кошти для лікування, натомість інформацію про свою хворобу нічим не підтвердила та кошти використала на власні потреби.

За вказаним фактом 24.01.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме про те, що вона підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому. В ході досудового розслідування встановлено, що сума збитків потерпілому становить 176686,00 грн.

Крім цього допитана в якості підозрюваного ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не визнає та вказує на, те що вчинювала правомірні дії, корисливого мотиву не могла, а потерпілий ОСОБА_9 надавав всі кошти добровільно та без її прохань.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на об`єкт нерухомо майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в частині 1/3 зареєстровано за ОСОБА_7 , 1/3- ОСОБА_10 , 1/3 - ОСОБА_11 .

Наразі, існує обґрунтований ризик того, після повернення вилученого майна власнику воно може бути знищене, приховане або зіпсоване.

Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що для об`єктивного встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також те, з метою охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, зважаючи значну суму завданих збитків, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої діями підозрюваної ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 та забезпечення виконання завдань досудового розслідування, слідчим було подане клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, крім того, з метою забезпечення цивільного позову.

Представник власниці майна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, крім того, з тих підстав, що у сторін були близькі відносини, вони планували проживати однією сім`єю, тому ОСОБА_9 особисто, добровільно допомагав ОСОБА_8 , тому взагалі відсутній склад злочину, зокрема його об`єктивна сторона.

Дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що до Прилуцького ВП надійшла заява від ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , про те, що в період часу з 10.07.2020 по 28.08.2020 наглядно знайома особа шляхом обману заволоділа належними заявнику коштами на загальну суму 146068,00 грн.

Відомості про даний факт були внесені до ЄРДР за № 0001010 від 30.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.01.2022, право власності на об`єкт нерухомо майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в частині 1/3 зареєстровано за ОСОБА_12 , 1/3 - ОСОБА_10 , 1/3 - ОСОБА_11 (а.п.18).

Натомість клопотання слідчого в якому порушено питання про арешт майна, не містить жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 є однією і тією ж особою.

Крім того, при накладенні арешту на частину житла будуть порушені права інших співвласників у вправі власності на квартиру, а також не визначено вартість 1/3 частини вказаної квартири з метою співмірності розміру цивільного позову.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, слідчим не доведено, що майно, арешт на яке він просить накласти, належить підозрюваній ОСОБА_8 , а тому відсутні підстави для задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого ВРЗСГСД СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001010 від 30.10.2020 у виді 1/3 частини нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено о 8 год 30 хв 31.01.2022.

Суддя ОСОБА_13