Справа № 947/683/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002217від 26.08.2020за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 26.08.2020 до ЧЧ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява громадянина ОСОБА_5 та громадянки ОСОБА_6 щодо вчинення шахрайських дій групою невстановлених осіб, відносно об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично перебуває у статусі спадкової маси за заповітом ОСОБА_7 та був зареєстрований за заявниками.

29.03.2014 ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за № 1269, відповідно до змісту якого, все майно ОСОБА_7 заповів громадянці ОСОБА_6 .

Станом на момент смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова маса, що відкрилась після смерті останнього складалась з 26/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 09.07.1983 та зареєстровано в реєстрі за № 3-7240. Право власності зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 15.07.1983 в книзі № 9доп, стор.116, № 11125 та земельної ділянки з площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 061019 від 01.07.2004, виданого на підставі рішення Одеської міської ради від 26.09.2003 № 1762-ХХІV та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 67.

В установлений законом строк ОСОБА_6 звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 і на підставі її заяви 03.06.2014 заведено спадкову справу за № 56150120. Отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 не змогла, в зв`язку з оскарженням його заповіту сином померлого ОСОБА_7 ОСОБА_9 . За результатами розгляду цивільної справи між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08.07.2015 та набрала законної сили 14.07.2015. Відповідно до ухвали спадкове майно поділено: ОСОБА_6 2/3 частини, ОСОБА_9 1/3 частина. Зареєструвати за собою право власності на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_6 не встигла так як в подальшому довідалась що нерухоме майно, яке їй належало на праві приватної власності незаконно перейшло до третіх осіб.

08.02.2017 ОСОБА_10 земельну ділянку незаконно відчужено ОСОБА_11 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 , зареєстрованих в реєстрі за № 122 та № 123.

ОСОБА_10 діяв на підставі завідомо підробленої довіреності від імені ОСОБА_7 після смерті останнього.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомірської області ОСОБА_13 до Київського районного суду м. Одеси ним не посвідчувалася довіреність від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 від 24.07.2006 за реєстровим № 242.

20.03.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , зареєстрованого в реєстрі за № 557.

01.08.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , зареєстрованого в реєстрі за № 676.

Таким чином, останнім набувачем майна став ОСОБА_16

ОСОБА_6 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_16 про витребування майна з незаконного володіння земельної ділянки площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2017 рішенням Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 520/12641/17 задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_16 та на земельну ділянку площею 0,0633 га накладено арешт з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії із вказаною ділянкою, державним реєстратором внесено відповідні записи про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 104156262 від 17.11.2017, запис про обтяження земельної ділянки площею 0,0633 га внесено до спеціального розділу.

Незважаючи на даний факт, 21.09.2017, вищезазначена земельна ділянка за заявою ОСОБА_16 про поділ об`єкта нерухомого майна № 2109, засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 , поділена на дві земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, які розташовані за тією ж адресою та зареєстровані за ОСОБА_16 .

Таким чином, 11.10.2017 право власності ОСОБА_16 на земельну ділянку площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010 погашено.

Проте, ОСОБА_16 розділивши земельну ділянку на дві із заміною одного кадастрового номеру на два, намагався створити перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_6 шляхом переробки, створення іншого нового майна, відмінного від того, що належить на праві власності останньої, яке неможливо витребувати за правилами ст. 388 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 замінено заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на дві окремі земельні ділянки. 19.03.2021 державним реєстратором внесено відповідні записи про обтяження земельних ділянок до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, 16.02.2018 ОСОБА_16 укладає фіктивні іпотечні договори з ОСОБА_19 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за реєстраційними номерами 268 та 270, за умовами яких ОСОБА_16 передав ОСОБА_19 в іпотеку земельні ділянки.

Згідно зазначених договорів іпотеки забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_16 перед ОСОБА_19 , що випливають з договору позики укладеного між ними 16.02.2018.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.06.2019, залишеною в силі постановою Верховного суду України від 24.03.2020 по цивільній справі № 520/12641/17 скасовано записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_16 на земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_16 на користь ОСОБА_6 та визнано за нею право власності на 2/3 частини зазначених земельних ділянок.

24.07.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасовано право власності ОСОБА_16 на зазначені земельні ділянки та зареєстровано право власності ОСОБА_6 на 2/3 частини зазначених земельних ділянок.

23.10.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_9 на 1/3 частину земельних ділянок.

07.11.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_5 на 1/3 частину земельних ділянок на підставі договорів дарування від 07.11.2019, реєстровий № 13637 та реєстровий № 13634, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_20

19.06.2020 Київським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 947/6698/20 прийнято рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено, визнано недійсними договори іпотеки від 16.02.2018, укладені між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 та скасовано записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2021, рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2021 залишено без змін.

При цьому, будучи обізнаним, що вищезазначені земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_6 та договори іпотеки визнані судом недійсними, 01.07.2020 ОСОБА_16 підписує нотаріальну заяву, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , за реєстраційним номером 869, якою зазначає що не заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договорами іпотеки від 16.02.2018, реєстрові №№ 267, 269, тобто переоформлення права власності на ОСОБА_19 .

14.08.2020 ОСОБА_19 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, розглянувши яку, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено підставу для відмови в проведенні державної реєстрації прав, а саме наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, 18.08.2020 державний реєстратор прав на нерухоме майно Лиманської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_22 припиняє право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 2/3 частини та ОСОБА_5 на 1/3 частину земельних ділянок кадастровий номер :34:004:0052 площею 0,0316 га, та кадастровий номер :34:004:0051 площею 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та протиправно проводить державну реєстрацію право власності за ОСОБА_19

21.08.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_23 на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 21.08.2020, укладених між ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_24 , реєстрові №№ 1630, 1632.

З метою уникнення втрати протиправно набутого майна, шляхом витребування з його незаконного володіння спірних земельних ділянок, ОСОБА_23 укладає з ОСОБА_25 фіктивний договір позики, який вони умисно датують 14.08.2019, а саме бажаючи використати даний договір з метою звернення стягнення (продажу) земельних ділянок через органи Державної виконавчої служби України.

ОСОБА_25 звертається до Приморського районного суду м. Одеси із штучним позовом до ОСОБА_23 про стягнення боргу, справа № 522/14375/20, одночасно з позовом подає заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на земельні ділянки.

Законні власники земельних ділянок, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою захисту своїх прав власності на спірні земельні ділянки та перешкодити реалізації умислу ОСОБА_25 і ОСОБА_23 щодо подальшого незаконного відчуження належного їм майна, в рамках вищезазначеної справи звертаються до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання договору позики фіктивним, надають аргументовані доводи щодо своїх позовних вимог.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2020, залишеною в силі постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_25 про забезпечення його позову та арешті земельних ділянок.

ОСОБА_23 та ОСОБА_25 розуміючи неможливість реалізації свого спільного злочинного умислу щодо незаконного подальшого відчуження земельних ділянок за допомогою рішення суду, вигадують нову схему.

08.10.2020 ОСОБА_23 та ОСОБА_25 звертаються до приватного нотаріуса і укладають нотаріально посвідчений договір позики згідно якого ОСОБА_23 нібито позичає у ОСОБА_25 1 622 500 грн. строком до 16.10.2020, тобто строк позики складає всього 8 днів.

Вже 20.10.2020 ОСОБА_23 отримує у приватного нотаріуса виконавчий напис про стягнення цього фіктивного боргу і одразу звертається до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_26 із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, в заяві просить звернути стягнення саме на земельні ділянки, незважаючи на наявність іншого майна у ОСОБА_23 . При цьому, ОСОБА_25 та ОСОБА_23 є бізнес партнерами, співзасновниками ТОВ «ЕКО ГРЕЙН» (код ЄДОРПОУ 37349927) зі статутним капіталом 1 980 000 грн.

22.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_26 відкрито виконавче провадження № АСВП 63392914 про стягнення боргу зі ОСОБА_23 на користь ОСОБА_25 .

У той же день, 22.10.2020 приватним виконавцем ОСОБА_26 у рамках зазначеного виконавчого провадження прийнято постанову № 63392914 про арешт всього майна належного ОСОБА_23 , в тому числі накладено арешт на земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

18.11.2020 приватним виконавцем ОСОБА_26 виставлено на продаж на аукціон через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який призначено на 18.12.2020.

Проте, ОСОБА_25 на адресу приватного виконавця ОСОБА_26 надана заява від 28.12.2020 про повернення виконавчого документа без виконання. У зв`язку із чим, 28.12.2020 приватним виконавцем ОСОБА_26 винесена постанова про повернення виконавчого документу та скасовано вжиті заходи щодо виконавчого напису, виданого 20.10.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_24 .
Крім цього, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2020 № 947/24419/20 задоволено клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_27 про забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки за кадастровим номером :34:004:0052, площею 0,0316 га, та кадастровим номером :34:004:0051, площею 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

03.09.2020 державним реєстратором внесено відповідні записи про обтяження земельних ділянок до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, 15.12.2020 слідчим винесено постанову про визнання земельних ділянок за кадастровим номером :34:004:0052, площею 0,0316 га, та кадастровим номером :34:004:0051, площею 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , речовим доказом, оскільки зазначені земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

14.01.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 задоволено клопотання слідчого в рамках вказаного кримінального провадження та накладено арешт на вищезазначені земельні ділянки, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування та проведення будь-яких будівельних робіт.

18.01.2021 державним реєстратором внесено відповідні записи про обтяження земельних ділянок до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, 11.09.2020 другим Київським відділом ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника від 11.09.2020, накладено арешт на вищезазначені земельні ділянки, що перебувають у власності ОСОБА_23 .
Проте, 10.06.2021 вищезазначені обтяження припинено, відомості про припинення внесено до реєстру 25.08.2021 приватним виконавцем м. Києва ОСОБА_28 , індексний номер рішення 58682664, без зазначення підстав проведення зазначеної реєстраційної дії.
З метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, перетворення, відчуження, слідчим за погодженням з прокурором, в порядку ст. 171 КПК України, до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси подано клопотання про арешт майна, за результатами розгляду якого, слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання, яка надійшла на адресу СУ ГУНП в Одеській області 20.09.2021.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту земельних ділянок за кадастровим номером :34:004:0052, площею 0,0316 га, та кадастровим номером :34:004:0051, площею 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, перетворення, відчуження, а також з метою проведення огляду об`єкту злочину із залученням спеціалістів, щомає суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
В свою чергу, не проведення вказаної слідчої дії у вигляді арешту майна призведе до недосягнення мети досудового розслідування.
Слідчий в судове засідання не з`явилась надавши до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна в її відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, 15.12.2020 року слідчим вищезазначене майно визнано речовим доказом.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що вищезазначені земельні ділянки є речовим доказом та з метою забезпечення збереження такого майна, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, вищевказаних об`єктів нерухомості, вчинення будь-яких реєстраційний дій щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання, клопотання прокурора про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002217від 26.08.2020за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт наземельні ділянки: кадастровий номер :34:004:0052), площею 0,0316 га; - кадастровий номер :34:004:0051), площею 0,0317 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі, за земельними угіддями, категорія земель землі житлової та громадської забудови, які Згідно інформаційних довідок з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майнавід 22.09.2021 зареєстровані на праві приватної власності у частці 1/1 за ОСОБА_23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та 101 відповідно), шляхом заборони будь-кому здійснювати їх відчуження, розпорядження, користування та проведення будь-яких будівельних робіт до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1