Дата документу 28.09.2021 Справа № 325/22/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1657/21
Єдиний унікальний № 325/22/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.212 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Запоріжжя
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглядаючи матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокурори ОСОБА_6 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 385 КК України та виправдано (т. 13 ас. 17-63).
23 вересня 2021 року кримінальне провадження з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокурори ОСОБА_6 надійшло із Приазовського районного суду Запорізької області до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії для розгляду вказаного провадження: головуючий суддя ОСОБА_2 , члени колегії судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Проте, головуючим суддею ОСОБА_2 заявлено про самовідвід на підставі ч. 4 ст. 75 КПК України, в суддею ОСОБА_3 заявлено про самовідвід на підставі ч. 3 ст. 76 КПК України.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_7 було визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку із не доведенням вчинення ним цих кримінальних правопорушень (т. 10 а.с. 20-60).

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 2 квітня 2019 року, до складу якої входили судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , було залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора та вирок суду від 22 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 було залишено без змін (т. 10 а.с. 124-154).

В подальшому Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року було частково задоволено касаційну скаргу прокурора та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 2 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасовано із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції (т. 11, а.с. 71-80).

З огляду на наведене суддя ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 3 ст. 76 КПК України не має права брати участь у цьому ж провадженні після скасування ухвали апеляційного суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою від 20 січня 2020 року колегією Запорізького апеляційного суду, до складу якої входив, в тому числі, суддя ОСОБА_2 було задоволено апеляційну скаргу прокурора, вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_7 було визнано невинуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді першої інстанції (т. 11, ас. 99-105).

При цьому в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2020 року суддя ОСОБА_2 вже висловлював свою думку з приводу оцінки наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема щодо показань свідка ОСОБА_10 , встановлених вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2015 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обставин у сукупності із обставинами кримінальних правопорушень, які інкримінувались органом досудового розслідування обвинуваченому у даному провадженні ОСОБА_7 .

Між тим, оскаржуваним наразі вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.

На даний час вирок у вказаному кримінальному провадженні оскаржується прокурором з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що правова позиція судді ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженню визначена та зафіксована в попередній ухвалі суду апеляційної інстанції від 20 січня 2020 року.

Судова колегія вважає, що зазначені обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у об`єктивному та неупередженості головуючого судді ОСОБА_2 при апеляційному розгляді провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Верховний суд в постанові від 17 вересня 2019 року у справі №277/599/15-к (провадження № 51-9889км18) виклав правову позицію, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з: суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: «Існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 повинно визначатись згідно суб`єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об`єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності» (справа П`єрсак, А 53 параграф 30).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).
Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
У Монреальській універсальній декларації про незалежність правосуддя (Перша світова конференція по незалежності правосуддя, Монреаль, 1983 року) сформовано критерії неспроможності суддів здійснювати безсторонньо свою діяльність, одним з який є те, що у судді є об`єктивні побоювання, що він не зможе розглядати справу безсторонньо.

Апеляційний суд враховуючи викладене, вважає, що підставою для обґрунтованих побоювань стосовно відсутності безсторонності судді ОСОБА_2 є те, що він приймав участь в попередньому апеляційному розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
Такі побоювання виникають з об`єктивних і суб`єктивних мотивів, оскільки суддя вирішував у цій самій кримінальній справі питання щодо оцінки доказів, тобто вже висловив свої висновки по суті вказаної справи.
З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що заявлені самовідводи підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заявлені суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводи задовольнити.
Кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокурори ОСОБА_6 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України передати до канцелярії суду для визначення суддів у відповідності до положень ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4