печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №30000009 від 03.02.2021 р.,-

ВСТАНОВИВ:
04.10.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №30000009 від 03.02.2021 р..

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 18 травня 2021 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , який проводив слідчий групи слідчих ГСУ НПУ лейтенант поліції ОСОБА_6 було вилучено:

- Українські гривні на загальну суму 2 078 200 (два мільйони сімдесят вісім тисяч двісті) купюрами:номіналом 1000 (тисяча) гривень у кількості 285 (двісті вісімдесят п`ять) штук, номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 3480 (три тисячі чотириста вісімдесят), номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 256 (двісті п`ятдесят шість) штук; номіналом 100 (100) гривень у кількості 20 (двадцяти) штук;

-Долари США на загальну суму 139 027 (сто тридцять дев`ять тисяч двадцять сім), купюрами: номіналом 100 (сто) доларів у кількості 1266 (одна тисяча двісті шістдесят шість) штук;номіналом 50 (п`ятдесят) доларів у кількості 245 (двісті сорок п`ять) штук; номіналом 20 (двадцять) доларів у кількості 7 (сім) штук; номіналом 10 (десять) доларів у кількості 1 (одна) штука;номіналом 5 (п`ять) доларів у кількості 4 (чотири) штуки; номіналом 2 (два) долари у кількості 1 (одна) штука;номіналом 1 (один) долар у кількості 5 (п`ять) штук;

- Євро валюта на загальну суму 19 870 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят) купюрами:номіналом 500 (п`ятсот) євро у кількості 4 (чотири) штуки;номіналом 100 (сто) євро у кількості 176 (сто сімдесят шість) штук;номіналом 50 (п`ятдесят) євро у кількості 4 (чотири) штуки;номіналом 20 (двадцять) євро у кількості 2 (дві) штуки;номіналом 10 (десять) євро у кількості 2 (дві) штуки;номіналом 5 (п`ять) євро у кількості 2 (дві) штуки.

Так, 06 липня 2021 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт із забороною володіння, розпорядження та користування на вилучене 18.05.2021 р. під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у сумі 2 078 000.00 грн. 19 870,00 Євро, 139 027,00 доларів США.

Однак, 07 вересня 2021 року, ухвалою Київського апеляційного суду було скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2021р «В задоволені клопотання прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , про накладення арешту на тимчасово вилучене 18 травня 2021 року майно, під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме грошові кошти в сумі 2 078 200 (два мільйони сімдесят вісім тисяч двісті) гривень, 139 027 (сто тридцять дев`ять тисяч двадцять сім) доларів США та 19 870 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят) євро відмовлено».

21 вересня 2021 року до скриньки Головного слідчого управління Національної поліції України за адресою м. Київ, вул.. Богомольця, 10 було подано клопотання про повернення вилучених під час обшуку коштів.

23 вересня 2021 року дане клопотання було зареєстровано за №41804 та передано старшому слідчому в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , однак з відповіді,яку надав адвокат вбчається, що слідчий поки не виконав вимог КПК України.

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд повернути вилучене майно під час обшуку, оскільки станом на день розгляду грошові кошти, мають статус тимчасово вилученого майна.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду заявником було подано заяву про те, що скаргу підтримує та просить розглядати у його відсутність.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, заперечення прокурора, приходжу до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000009 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, ухвалою суду від 23.04.2021 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення:

- нотаріальних довіреностей, документів що містять зразки підпису та почерку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , боргових розписок, печаток, штампів та їх частин, мобільних телефонів, сім-карток, ноутбуків, комп`ютерів, планшетних комп`ютерів, нотаток, чорнових записів, оптичних чи паперових носіїв інформації, що містять відомості про вчиненні кримінальні правопорушення, банківських карток, накладних, супровідних листів, наказів, протоколів нарад, документів що стосуються здачі приміщень в оренду, актів приймання та виконання робіт, листів погодження, заявок, рахунків суб`єктів господарської діяльності, доповідних та службових записок, документів щодо діяльності ТОВ НВО 281/ЗЕТ, ПП К.О.М.-Трейд, ТОВ Колор Метал Сервіс, ТОВ Метполімер, СТО «Хонда Дрим», СТО «GMK Master», СТО «ГолденКар», ТОВ РГС-Україна, ТОВ Станкін, Компанія „Стелпако, ТОВ „ОТ, ТОВ „Фільварок, а також внутрішніх нормативних актів, що регулюють ведення господарської даних суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, вбачається, що під обшуку були вилучені грошові кошти, на які було накладено арешт, однак ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 07.09.2021 було скасовано арешт та відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, підлягають поверненню, оскільки станом на день розгляду скарги, арешт на дане майно не накладено, а іншого ораном досудового розслідування не спростовано та не доведено.

Відтак, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України, яка здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000009 повернути ОСОБА_4 , тимчасово вилучене 18 травня 2021 року під час обшуку, за адресою АДРЕСА_1 , майно а саме грошові кошти:

1.Українські гривні на загальну суму 2 078 200 (два мільйони сімдесят вісім тисяч двісті) купюрами:

-номіналом 1000 (тисяча) гривень у кількості 285 (двісті вісімдесят п`ять) штук

-номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 3480 (три тисячі чотириста вісімдесят)

-номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 256 (двісті п`ятдесят шість) штук;

- номіналом 100 (100) гривень у кількості 20 (двадцяти) штук;

2.Долари США на загальну суму 139 027 (сто тридцять дев`ять тисяч двадцять сім), купюрами:

-номіналом 100 (сто) доларів у кількості 1266 (одна тисяча двісті шістдесят шість) штук;

-номіналом 50 (п`ятдесят) доларів у кількості 245 (двісті сорок п`ять) штук;

-номіналом 20 (двадцять) доларів у кількості 7 (сім) штук;

-номіналом 10 (десять) доларів у кількості 1 (одна) штука;

-номіналом 5 (п`ять) доларів у кількості 4 (чотири) штуки;

-номіналом 2 (два) долари у кількості 1 (одна) штука;

-номіналом 1 (один) долар у кількості 5 (п`ять) штук;

3.Євро валюта на загальну суму 19 870 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят) купюрами:

-номіналом 500 (п`ятсот) євро у кількості 4 (чотири) штуки;

-номіналом 100 (сто) євро у кількості 176 (сто сімдесят шість) штук;

-номіналом 50 (п`ятдесят) євро у кількості 4 (чотири) штуки;

-номіналом 20 (двадцять) євро у кількості 2 (дві) штуки;

-номіналом 10 (десять) євро у кількості 2 (дві) штуки;

-номіналом 5 (п`ять) євро у кількості 2 (дві) штуки;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1