Провадження № 11-кп/4823/37/22
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004598 від 14.07.2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чебоксари Чувашія Російської Федерації, громадянина України, вдівця, який утриманців не має, не працює, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та ухвалено рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_10 з моменту його фактичного затримання з 14.07.2020р.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_10 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 8911 (вісім тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 10 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 22358 грн. 23 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.07.2020р. на майно та документи.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2020 року близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході сварки, що виникла з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілої, ножем наніс не менше шести ударів в область черевної порожнини, не менше одного удару в область шиї ОСОБА_11 , внаслідок чого клинком ножа спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючих у черевну порожнину колото-різаних ран з ушкодженням сальника та товстого кишечника та проникаючої у порожнину просвіту трахеї колото-різаної рани шиї, а також невстановленим у ході слідства тупим предметом наніс не менше трьох ударів в область грудної клітини, не менше двох ударів в область перенісся та лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді множинних переломів 2-9 ребер зліва по кільком анатомічним лініям, двох ран перенісся та крововиливу у лівій скроневій ділянці голови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 647 від 25.08.2020р. тілесні ушкодження у вигляді проникаючих у черевну порожнину колото-різаних ран з ушкодженням сальника та товстого кишечника та проникаючої у порожнину просвіту трахеї колото-різаної рани шиї за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та мають прямий причинний зв`язок з причиною смерті потерпілої ОСОБА_11 . Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді множинних переломів 2-9 ребер зліва по кільком анатомічним лініям за ступенем тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Дві рани перенісся та крововилив у лівій скроневій ділянці голови за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок масивної крововтрати, що виникла внаслідок семи колото-різаних ран шиї та живота з ушкодженням внутрішніх органів 09.07.2020р. приблизно о 09 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_3 .

Своїми діями, які полягають в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2021 року щодо нього, а кримінальне провадження закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого злочину.

Апелянт заперечує свою провину в інкримінованому злочині та не визнає цивільний позов потерпілого. Зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки не були безпосередніми очевидцями подій, а тому не можуть надати підтверджуючі його вину показання. Звертає увагу суду, що свідок ОСОБА_12 заперечував наявність другого ножа при затриманні, що цілком відповідає показанням його самого, як обвинуваченого. Впевнено заявляє про необґрунтоване рішення суду в частині знищення ножа, як речового доказу, що є підставою для притягнення до відповідальності винних осіб у фальсифікації доказів вини обвинуваченого. Просить врахувати, що суд першої інстанції зайнявши обвинувальний ухил, необґрунтовано залишив без розгляду його клопотання про відвід прокурора, який безпосередньо, на думку ОСОБА_10 , причетний у фальсифікації доказів по справі. Автор скарги переконаний, що досудове розслідування проведено з рядом порушень, в тому числі обшук квартири проведений без ухвали слідчого судді, не здійснена повна фотофіксація розміщення трупа та аудіо- відеофіксація його транспортування, а також всі заходи щодо фіксації та документування органами досудового розслідування сфальсифіковані, а тому не можуть бути покладені в основу вироку суду.

При цьому ОСОБА_10 наполягав на наступних порушеннях допущених стороною обвинувачення та судом: безпідставна відмова щодо проведення відеофіксації всіх слідчих дій, відмова у наданні процесуальних документів на російській мові та забезпечення перекладача, а також забезпеченні конкретних адвокатів ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ) для захисту інтересів обвинуваченого, в той час як призначені захисник Сікач та ОСОБА_15 діяли лише в інтересах обвинувачення.

Акцентує увагу суду на відсутності належних та допустимих доказів його вини, якими суд першої інстанції обґрунтував своє рішення та «помилково» прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину. Крім того вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов є необґрунтованим, а учасниками судового розгляду такий позов не розглянутий.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_10 перед судом апеляційної інстанції порушує питання про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. А також зазначає про неотримання ним апеляційної скарги його адвоката.

Адвокат ОСОБА_9 , звертаючись в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 з апеляційною скаргою просить скасувати оскаржуваний вирок, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст. 115 КК України закрити.

Під час підготовки до апеляційного розгляду скасувати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказуючи про необґрунтованість вироку суду та ухвалення його з істотними порушеннями апелянт вказує на такі:

- належними та допустимими доказами в судовому засіданні не спростовані показання обвинуваченого ОСОБА_10 , а також не зазначено мотиви незгоди судом з ними з посиланням на матеріали справи (так, обвинувачений наполягав, що лише один ніж належить йому, при цьому рюкзак, з якого вилучили другий ніж, вибував з уваги обвинуваченого, а оскільки він був п`яний та не мав окулярів, тому сам не читав протокол затримання);

- свідок ОСОБА_12 , який був понятим під час затримання ОСОБА_16 , також повідомив, що серед речей був один складний ніж;

- ряд висновків експертів не містять даних щодо наявності епітелію та крові ОСОБА_16 у наданих на експертизу зразках;

- вказуючи, що недостовірність показань свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні не встановлено, апелянт зазначає, що висновок суду про перебування ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 08 до 09 години 09.07.2020 року побудований на припущенні і не підтверджений жодним доказом;

- дані про вилучення речей у обвинуваченого зазначені у протоколі затримання, з урахуванням показань свідка ОСОБА_12 не відповідають фактичним обставинам справи та є не достовірними, а тому даний процесуальний документ, в силу ст. 87 КК України, є не допустимим доказом; враховуючи,цю обставину і висновок експерта №10-2134 від 27.11.20 р. в частині наведених висновків, є також недопустимим доказом, що не було враховано судом та безпідставно покладено в основу доведення вини обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні;

- в порушення вимог ст.ст. 87, 91, 94 КПК України суд послався на протокол огляду трупа ОСОБА_11 від 15.07.2020 в приміщенні моргу, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події від 14.07.2020 труп слідчими не вилучався.

Таким чином вирок місцевого суду обґрунтовано недопустимими доказами та не обгрунтувано, яким чином викладені в описовій частині вироку докази кожен окремо та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_11 .

Щодо неправильного застосування норм матеріального права, захисник зазначає, що таке полягає в неправильному застосуванні до ОСОБА_10 положень ч.1 ст. 115 КК України за відсутності підстав для такого, оскільки, на думку адвоката, викладені ним доводи спростовують вину обвинуваченого, а докази покладені судом в основу вироку не доводять вину ОСОБА_10 поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим, стверджує апелянт, обвинуваченого необхідно було виправдати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_10 закрити, позицію прокурора щодо відсутності підстав для задоволення вимог апеляційних скарг сторони захисту та законності і обґрунтованості вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.115 КК України, тобто в умисному протиправномузаподіянні смерті іншій людині, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Висновки суду першої інстанції, як встановлено апеляційним судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини умисного протиправного заподіяння ОСОБА_10 смерті іншій людині, встановлені судом першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказами.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 , допитаний безпосередньо апеляційним судом, в судовому засіданні показав, що обвинуваченого знає як співмешканця своєї матері. В квартирі АДРЕСА_3 проживали його мати ОСОБА_11 та батько ОСОБА_18 , шлюб між якими був розірваним і вони мешкали в одній квартирі, у кожного була своя кімната. 14.07.2020р. він звйшов в цю квартиру, оскільки родичі йому повідомили, що мати давно не телефонує. В кімнаті матері свідок знайшов її труп з тілесними ушкодженнями. Після цього викликав поліцію. Ключі від квартири були у нього, у матері та у обвинуваченого, батько вже майже два роки не виходив з квартири за станом здоров`я, ходив лише на кухню та на балкон. З матір`ю батько мав напружені відносини, вона сварилася, бо він через свій хворобливий стан був не акуратним. Батько по квартирі пересувався за допомогою палиці. Стверджував, що мати та обвинувачений проживали однією сім`єю, про що йому особисто говорила мати, а також такі висновки свідок ОСОБА_7 зробив із власних спостережень. Так, коли заходив до матері із дружиною і дитиною навесні 2019 року, той зустрів їх у халаті, та й іншого вільного ліжка у них в квартирі не було.

Як в місцевому суді, так і в засіданні апеляційного суду потерпілий наполягав, що між обвинуваченим та його матір`ю ОСОБА_11 часто виникали сварки, мати була невдоволена, що той вживав алкогольні напої, іноді обвинувачений бив її, лаяв її, пошкодив їй щелепу влітку 2019 року, після чого він вигнав обвинуваченого з материної квартири, забрав у нього ключі, але через якийсь час мати знову його прийняла

Батько повідомив йому, що чув, як мати сварилася з обвинуваченим 08.07.2020 р. з вечора, а зранку 09.07.2020р. він чув, як мати будила обвинуваченого, щоб той йшов на роботу, потім почув шум в їхній кімнаті.

Крім того, потерпілий підкреслив, що батько, який мешкає в сусідній кімнаті в одній квартирі, має вкрай тяжкий стан здоров`я, і якщо до моменту смерті матері міг обмежено пересуватися, тримаючись за палицю, проте правою рукою майже не володів та був обмежений у рухах, то на даний момент, його батька взагалі тяжкий і він майже не рухомий лежить на ліжку.

Допитана в місцевому суді свідок ОСОБА_19 показала, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого знає, оскільки той жив з мамою її чоловіка. Їй відомо, що за час спільного проживання ОСОБА_10 сильно побив ОСОБА_11 , пошкодив їй зуби. Крім того, свідок вказала, що обвинувачений проживав в одній кімнаті із матір`ю її чоловіка, фактично вони знаходились в шлюбних відносинах..

Свідок ОСОБА_20 , допитана в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що загибла була її рідною сестрою, вважає, що між ОСОБА_11 та обвинуваченим були фактичні шлюбні відносини.

Свідок зазначила, що вони з сестрою іноді спілкувалися через Інтернет і по відео вона бачила, що сестра разом із обвинуваченим лежать на ліжку, відпочивають, вітаються із нею. Сварки між покійною сестрою та обвинуваченим були часто, він ревнував її і заборонив сестрі спілкуватися із родичами і друзями. Обвинувачений завжди принижував її загиблу сестру та багато разів бив її.

З показань свідка ОСОБА_17 , який був допитаний під час досудового розслідування в судовому засіданні у відповідності до ст. 225 КПК України, слідує, що він проживає по АДРЕСА_2 , крім нього у вказаній квартирі проживала також потерпіла - його колишня дружина із своїм співмешканцем ОСОБА_21 , у якого були ключі від її кімнати та квартири. Колишня дружина із своїм співмешканцем ОСОБА_21 за час спільного проживання часто сварилися, ОСОБА_22 приходив додому у стані алкогольного сп`яніння, іноді ОСОБА_22 її бив, він бачив ОСОБА_23 побитою, ОСОБА_24 виганяли з дому. 08.07.2020р. він бачив ОСОБА_16 , як той повертався до додому, до кв. АДРЕСА_3 . Конфлікт між колишньою дружиною та ОСОБА_21 він чув 08.07.2020р. Він також чув, як наступного дня, 09.07.2020р., його колишня дружина будила ОСОБА_24 , що пора йти на роботу, це було близько 8 год. 30 хв. чи 9 год. 00 хв., потім чув, якийсь шум, криків дружини про допомогу не чув, дружини 09.07.2020р. він не бачив, ОСОБА_22 пішов з квартири, як саме той йшов, він не бачив, після 09.07.2020р. ні дружини, ні ОСОБА_24 він не бачив і розмов після того між ними вже не чув. Він особисто перебував у своїй кімнаті, думав, що дружина поїхала до села. ОСОБА_22 постійно жив із його колишньою дружиною, інші чоловіки до неї не ходили, він таких не бачив. 08.07.2020р. ОСОБА_22 був у значному стані алкогольного сп`яніння. Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що разом із знайомим ОСОБА_25 , який вже помер, були запрошені працівниками поліції у якості понятих. У відділку поліції у затриманого, якого на даний час точно він описати не може, бо вже не пам`ятає, вилучали речі: папери, складний ніж, телефон, все це викладали на стіл, ще викладали якісь дрібниці, клали на стіл. При вилученні був присутній чоловік, речі якого вилучали, пакувалися. Після проведення вилучення речей він підписав протокол щодо їх вилучення, і оскільки зміст протоколу відповідав дійсності, він його підписав. Особа, чиї речі було вилучено, не висловлювався, що щось із вилучено йому не належить, ніяких заяв, зауважень, заперечень ніким із присутніх висловлено не було. Свідок не міг пригадати, скільки ножів було вилучено у ОСОБА_10 , проте підтвердив, що зміст протоколу про вилучення предметів відповідав дійсності, у зв`язку з чим він і підписав його.

Колегія суддів критично відноситься до доводів сторони захисту про відсутність доказів вбивства ОСОБА_10 , а саме на відсутність безпосередніх свідків злочину. При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання свідків, які хоча і не були безпосередніми очевидцями злочину, проте ґрунтовний аналіз їх показнь, які є логічними, стабільними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі дають суду підстави для висновку про те, що саме через сварку та з мотивів раптових неприязних відносин обвинуваченим ОСОБА_10 були нанесені удари ножем, з відповідною локалізацією, яка вказана у висновку експерта потерпілій ОСОБА_11 , що і перебували у прямо причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої.

Зазначені показання потерпілого та свідків повністю підтверджуються та узгоджуються з письмовими доказами.

Так, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлена безсумнівна винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто вбивства потерпілої ОСОБА_11 .

Визнаючи ОСОБА_10 винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, колегія суддів звертає особливу увагу на наступні висновки експертиз, що вказують на його беззаперечну винуватість у вчиненні вказаного злочину:

Відповідно до висновку експерта № 647 від 25.08.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , на трупі громадянки ОСОБА_11 1953р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження, що утворилися прижиттєво незадовго до смерті. Їх кількість та локалізація детально викладені у вироку суду першої інстанції. Крім того, згідно цієї експертизи, тілесні ушкодження оцінюються в комплексі й мають прямий причинний зв`язок з причиною смерті потерпілої. Тілесних ушкоджень, які можна було б розцінювати, як такі, що виникли в процесі самозахисту, виявлені не були. За умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги потерпілій, прогноз щодо життя її міг бути більш благоприємним.

Виходячи з результатів дослідження трупних явищ, експерт вважає, що смерть ОСОБА_11 1953р.н. настала приблизно 09-11.07.2020р., що співпадає з показаннями свідка ОСОБА_17 щодо часу настання смерті ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 163-МК від 04-16.12.2020р. на клапті шкіри з області шиї та живота від трупа громадянки ОСОБА_11 , 1953 р,н., виявлені одиничні наскрізні ушкодження, які могли утворитися, в тому числі, від дії ножа, вилученого у ОСОБА_10 та одного з ножів, вилучених при огляді місця події, на яких знайдено як слоіди крові потерпілої ОСОБА_11 , так і сліди епітелію, що походили від ОСОБА_10 (т.2 а.с. 115). Відповідно до висновку експерта № 436 від 29.07.2020р., кров ОСОБА_10 відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експерта № 439 та 441 від 14.08.2020р., кров, яка була знайдена на місці пригоди, могла походити від ОСОБА_11 (т.2 а.с. 5,10).

Крім того, при дослідженні зрізів нігтьових пластин з рук трупа ОСОБА_11 виявлено кров людини, в тому числі і від самого трупа ОСОБА_11 .. Походження слідів крові (об.№1,2) також не виключається і від громадянина ОСОБА_10 за умови наявності в нього пошкоджень, які могли спричинити зовнішню кровотечу. (т.2 а.с. 11)

Відповідно до висновку експерта № 10-2134 від 27.11.2020р., з додатками до нього, на наданих на дослідження об`єктах, на двох ножах, вилучених при розслідуванні даного провадження, а саме: на одному з ножів, вилучених при огляді місця пригоди та на розкладному ножі, вилученому у ОСОБА_10 при його затриманні, було знайдено сліди крові, яка, як категорично зазначена у висновку експерта, походила від ОСОБА_11 та сліди епітелію, які походили від ОСОБА_10 (т.2 а.с. 73-74).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2020р., встановлено, що у вказану дату, у порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_10 . В ході затримання було здійснено обшук ОСОБА_10 під час якого було виявлено та вилучено ніж розкладний з рукояткою коричневого кольору, ніж розкладний з рукояткою синього кольору, два мобільні телефони, квитанції про здачу в ломбард речей.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 27.07.2020р. з руки підозрюваного ОСОБА_10 відібрано зразки крові та зразки букального епітелію.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними та приходить до однозначного висновку, що вбивство потерпілої ОСОБА_11 вчинене саме ОСОБА_10 .

І першочерговим та беззаперечним доказом вини ОСОБА_10 є результати дослідження двох ножів, вилучених в ході слідства, описаних вище, на яких знайдено як сліди крові потерпілої, так і сліди епітелію ОСОБА_10 . І саме цей висновок дає ґрунтовну відповідь та спростовує заперечення обвинуваченого щодо його не причетності до інкриміновано злочину. Одночасна наявність на ножах слідів крові потерпілої та букального епітелію обвинуваченого дає суду підстави стверджувати про неможливість створення штучних доказів з боку органів досудового розслідування.

Вказаний висновок підтверджує правильність висновків суду, що саме описані вище ножі, і є знаряддям вбивства потерпілої ОСОБА_11 .

Зауваження захисника з приводу того, що зазначені у протоколі затримання дані про вилучені речі у ОСОБА_10 , з урахуванням показань допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 не відповідають фактичним обставинам справи та є не достовірними, а тому даний процесуальний документ, в силу ст. 87 КК України, є не допустимим доказом, апеляційним судом відкидається з огляду на те, що це же свідок при допиті в суді вказав, що в силу значного проміжку часу деяких речей не пам`ятає, проте, оскільки зміст протоколу відповідав дійсності, він його підписав.

Колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до позиції сторони захисту в тій частині, що органами досудового розслідування було «дописано» вилучення у ОСОБА_10 другого ножа, що він заперечує. Як видно з протоколу затримання ОСОБА_10 від 14.07.2020 р. (т.1 а.с. 145), цей протокол, в якому зазначено вилучене у підозрюваного майно, надрукований на комп`ютері, дрібним шрифтом так, що дописати або додрукувати туди нічого не можливо. Протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, в тому числі і самим ОСОБА_10 та адвокатом, які ознайомились зі змістом протоколу і не надали ніяких своїх заперечень щодо невідповідності змісту протоколу результатам слідчої дії.

Окрім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й іншими наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, які суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив, і які покладені в основу обвинувального вироку, з якими цілком погоджується колегія суддів та враховуючи відсутність клопотань з боку сторін кримінального провадження про їх повторне дослідження, прийшла до висновку про можливість їх дослідження та ґрунтовного аналізу в нарадчій кімнаті, зокрема:

Згідно рапорту помічника чергового ЧВП ГУНП в Чернігівській області 14.07.2020р. о 10 год. 44 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 14.07.2020р. о 10 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_2 заявник ОСОБА_7 повідомив, що знайшов в квартирі тіло своєї матері зі слідами насильницької смерті.

Згідно протоколу огляду місця події від 14.07.2020р. з додатками до нього, в присутності понятих за участю спеціаліста та ОСОБА_7 , оглянуто місце події квартира АДРЕСА_3 на четвертому поверсі, в одній кімнаті виявлено труп жінки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, вилучені речі про які вказано у вироку, в тому числі і паспорт на ім`я ОСОБА_26 та 5 ножів, які в послідуючому були предметами експертних досліджень.

Перевіряючи законність даної слідчої дії, апеляційний суд, в супереч твердження обвинуваченого, приходить до переконання про дотримання слідчим вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Так, в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілого ОСОБА_7 (Том №1, а.п. 72), який є сином потерпілої та співвласником квартири АДРЕСА_3 , щодо надання дозволу на проведення огляду працівниками поліці. В подальшому такий дозвіл на проведення огляду було надано ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.07.2020 року. А тому вказане твердження апелянта відкидається колегією суддів як необґрунтоване.

Не заслуговує на увагу і твердження обвинуваченого щодо відсутності повної фотофіксації розміщення трупа, а також даних щодо його вилучення з місця події.

Протокол огляду місця події від 14.07.2020 року (Том №1, а.п. 77-100) містить деталізований огляд як приміщення, так і дані, які встановлені проведеним оглядом, в тому числі щодо трупа потерпілої. Крім того, матеріали справи містять додатки до вказаного протоколу у вигляді фотофіксації, з зазначенням у протоколі, які технічні засоби застосовувались, а також схематичне зображення до протоколу ОМП від 14.07.2020 року.

Зауваження з приводу звукового та відео супроводження переміщення трупа є суб`єктивним баченням обвинуваченого процесуальних дій органів досудового розслідування та не ґрунтуються на вимогах КПК України, в тому числі суперечать положенням ст. 40 КПК України щодо самостійності слідчого у своїй процесуальній діяльності.

Колегія суддів наголошує, що тіло померлої людини не можна порівнювати зі звичайним предметом матеріального світу, який має свого власника і для маніпуляцій з яким необхідно отримання дозволу власника або судове рішення. В даному випадку органи поліції, встановивши факт насильницької смерті людини, зобов`язані негайно вжити усіх заходів до швидкого й об`єктивного розкриття злочину і розслідування кримінального провадження. Судово-медичне дослідження тіла померлої людини проводиться у спеціалізованій установі МОЗ моргу відповідної лікарні. Ніяких вимог про винесення процесуального рішення про доставку тіла в морг в даному випадку не потрібно і закон такого не передбачає.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг про недопустимість протоколів слідчих дій, пов`язаних із оглядом місця події, вилученням речей і предметів, їх огляду і висновків, проведених у зв`язку з цим судових експертиз, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими.

Відповідно до протоколу огляду трупа від 15.07.2020р. з додатками до нього, за адресою: АДРЕСА_4 , за якою знаходиться Чернігівський міський морг, оглянуто труп ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та наявні на трупі тілесні ушкодження, вилучено зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2020р. з довідкою до нього, свідок ОСОБА_7 впізнав чоловіка який проживав з його матір`ю та яким є ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 133)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2020р. з довідкою до нього, свідок ОСОБА_20 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_27 , який проживав з її сестрою ОСОБА_11 , яким є ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 136).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2020р. з довідкою до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_19 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_27 , який проживав з матір`ю її чоловіка, яким є ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 139).

Слідством встановлено звернення ОСОБА_10 до ломбарду після 09.07.2020 р. (т.1 а.с. 154-161) Колегія суддів вважає, що його звернення до ломбарду і здача туди речей з метою отримання грошових коштів, непрямим чином також свідчать про скоєння саме ОСОБА_10 умисного убивства ОСОБА_11 .

Як встановлено в ході судового і апеляційного розгляду, з моменту убивства і до моменту затримання, тобто на протязі 5 діб, ОСОБА_10 не повертався до квартири, в якій мешкав разом з ОСОБА_11 . На прямі запитання колегії суддів про таку причину своєї поведінки, ОСОБА_10 ніяким чином переконливо відповісти не міг. Це означає, що він не міг повернутись до квартири, де лежав труп убитої ним людини. Водночас, не маючи грошових коштів та бажаючи скриватись від слідства, ОСОБА_10 і звернувся до ломбарду, заклавши там речі та вилучивши грошові кошти.

Органами досудового розслідування вживались заходи до перевірки тверджень обвинуваченого про його побиття поліцейськими при затриманні. Відповідно до постанови ТУ ДБР в м. Києві від 10.11.2020 р., не встановлено в діях поліцейських складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК (т.3 а.с. 8-9). Тобто, поліцейські діяли правомірно, незаконного насильства чи тортур до ОСОБА_10 не допускали. До того ж, у справі відсутні будь-які зізнавальні показання ОСОБА_10 , що робить ці його твердження нікчемними. Крім того, як вбачається з висновку судово-медичного експерта № 348 від 14.07.2020 р., зі слів підекспертного ОСОБА_10 ,, він пояснив наявність у нього легких тілесних ушкоджень тим, що у п`яному виді упав. Нанесення тілесних ушкоджень поліцією заперечував. (т.1 а.с. 252).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 427 від 27.08.2020р., ОСОБА_10 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження. та давати про них правильні свідчення.

У ОСОБА_26 на теперішній час не виявлено ознак психічного захворювання та йому за його психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру не показані.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 428 від 27.08.2020р., у ОСОБА_26 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, у зв`язку із чим протиалкогольне лікування йому не показане.

Зазначені висновки експертів, в сукупності з іншими доказами, беззаперечно доводять, що саме ОСОБА_10 умисно протиправно заподіяв смерть потерпілій ОСОБА_11 .

Всі докази по справі зібрані органами досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог КПК України, на підставі чого судом беззаперечно встановлені фактичні обставини умисного протиправного заподіяння ОСОБА_10 смерті іншій людині.

Крім того, вказаними показами потерпілого та свідків спростовуються твердження обвинуваченого щодо відсутності у нього мотиву на вбивство ОСОБА_11 , оскільки потерпілий ОСОБА_7 та свідки пояснювали, що постійно між обвинуваченим та потерпілою, які фактично перебували у фактичних шлюбних відносинах, виникали сварки, конфлікти, в ході яких ОСОБА_10 неодноразово принижував потерпілу та застосовував насилля до ОСОБА_11 . Фактично, як встановлено судом, ОСОБА_10 був єдиною людиною, яка проживала в кімнаті з ОСОБА_11 , мала можливість туди заходити і тільки він, з урахуванням його фізичних даних, відсутністю будь-яких сторонніх людей, вчинив це убивство.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України є надуманими, та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.

Також є безпідставними та надуманими твердження захисника щодо недопустимості та незаконності доказів, оскільки зібрані органами досудового розслідування докази відповідають вимогам КПК України та органом досудового розслідування порушень прав обвинуваченого припущено не було.

Крім того, апеляційним судом не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілого та свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою і іншими доказами та у сукупності беззаперечно доводять, що саме ОСОБА_10 , у ході сварки, умисно ножем наніс потерпілій ОСОБА_11 численні удари в життєво важливі органи, від яких потерпіла померла.

Враховуючи викладене у сукупності, апеляційний суд вважає, що у вироку суду зазначеним доказам дана правильна оцінка, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, досліджені судом докази повністю узгоджуються між собою та встановленими судом обставинами кримінальних правопорушень.

Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б висновки суду спростовувались або не були досліджені та безпідставно не прийняті до уваги не вбачається.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, оскільки при судовому розгляді від обвинуваченого при вирішенні питання щодо можливості завершити з`ясування обставин справи та перейти до дебатів, клопотань про дослідження будь-яких інших доказів не надходило, а в апеляційній скарзі також не зазначено таких доказів.

Колегія суддів апеляційного суду не знайшла процесуальних порушень при розгляді справи.

Так, на протязі всього досудового розслідування і в судових засіданнях, ОСОБА_10 був постійно забезпечений захисником професійним адвокатом. Те, що йому не було надано адвоката, якого він бажав, не являється процесуальним порушенням, оскільки адвокати призначались центром з надання вторинної правової допомоги за своїм вибором. До того ж адвокат ОСОБА_13 , про якого згадував ОСОБА_10 припинив свою адвокатську діяльність.

Не являється порушенням відсутність у справі перекладача на російську мову. ОСОБА_10 , як це відомо суду, отримав вищу юридичну освіту в Україні, тривалий час працював в Україні в правоохоронних органах та адвокатом, є громадянином України. Його спілкування з колегією суддів не викликало відчуття того, що ОСОБА_10 не розуміє мови судочинства.

Прокурор, якому ОСОБА_10 заявляв відвід ( ОСОБА_28 ) участі в розгляді справи судом першої інстанції не брав, тому це питання, порушене обвинуваченим у своїй апеляційній скарзі, не впливає на законність і обґрунтованість вироку.

Копія процесуального документу апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 була вручена обвинуваченому, що підтверджено як його розпискою, так і поясненнями в суді. Питання відводів колегії суддів вирішені в ході розгляду апеляційних скарг.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Підстави для ухвалення обвинувального вироку були встановлені судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження, зазначені докази були дослідженні у встановленому законом порядку, перевірені та оцінені судом належним чином, обґрунтовано визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_10 .

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо неповноти та необ`єктивності судового розгляду є надуманими та голослівними.

Істотних порушень органами досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2021 року відносно ОСОБА_26 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4