Єдиний унікальний номер № 201/4528/21
Номер провадження 1-кп/201/692/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доброві, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом. При цьому, зазначив, що органом досудового розслідування ніхто з кола близьких родичів потерпілої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залучений у якості потерпілого в рамках вказаного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 залишив вирішення питання щодо призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я та по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається із формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_4 інкримінується спричинення 30 липня 2019 року о 17 годині 00 хвилин умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Виходячи з формулювання обвинувачення ОСОБА_5 є потерпілою у даному кримінальному провадженні, анкетні відомості якої зазначені в обвинувальному акті.

Разом з тим, до обвинувального акту відносно ОСОБА_6 додано копію лікарського свідоцтва про смерть, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Диспозицією частини 1 статті 125 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Отже, основним безпосереднім об`єктом даного виду злочину є суспільні відносини, що забезпечують життя та здоров`я особи, а обов`язковою ознакою цього злочину є потерпілий.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди тощо.

Частиною 2 статті 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України передбачено, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Отже, виходячи з тлумачення наведених вище норм кримінального процесуального закону, законодавцем передбачено два випадки набуття особою під час досудового розслідування процесуального статусу потерпілого, у разі подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, та у разі, коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором з моменту надання згоди на таке визнання.

При цьому, законодавцем передбачено, що у випадку, коли настала смерть потерпілої особи, потерпілим визнається особа, яка є близьким родичем чи членом сім`ї особи, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 травня 2021 року.

При цьому, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 149/н від 01.04.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка визнана потерпілою по зазначеному вище кримінальному провадженню, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, смерть потерпілої ОСОБА_5 настала більш ніж за рік до направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду.

Проте, не зважаючи на факт настання смерті потерпілої ОСОБА_5 , прокурором все одно затверджено та направлено до суду обвинувальний акт, в якому зазначені анкетні відомості померлої, у тому числі, її місце проживання, з якого суд мав викликати потерпілу у судове засідання.

Таким чином, органом досудового розслідування та прокурором повністю проігноровані вимоги ч. 6 ст. 55 КПК України, адже під час проведення досудового розслідування не було вжито заходів щодо встановлення кола осіб, які є близькими родичами чи членами сім`ї потерпілої ОСОБА_5 , з метою з`ясування питання про залучення їх в якості потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Крім того, згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Однак, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 12 КК України передбачено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Так в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 у викладі фактичних обставин зазначено, що дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В той же час у цьому ж обвинувальному акті зазначено, що правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Тобто під час кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор так і не дійшов остаточного висновку, що все ж таки вчинив ОСОБА_4 кримінальне правопорушення чи проступок.

За таких обставин, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підлягає поверненню прокурору з підстав його не відповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 цього кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернути прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 09 годині 00 хвилин 10 грудня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1