Справа № 164/19/22 Провадження № 11-сс/802/41/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 січня 2022 року про відмову у накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 за погодженням із начальником Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Рено Магнум», р.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , напівпричіп р.н.з. НОМЕР_3 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_10 , а також наявну на вказаному напівпричепі лісопильну продукцію, вилучені 06 січня 2022 року під час огляду місця події.
Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 січня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором під час судового розгляду клопотання не наведено достатнього обґрунтування та не надано доказів, які давали б підстави вважати, що майно, на яке вони просять накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, представника власника майна, який апеляцію заперечив і просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами провадження стверджується, що 06 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до норм ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 06 січня 2022 року у ході проведення огляду місця події були вилучені автомобіль «Рено Магнум», р.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , напівпричіп р.н.з. НОМЕР_3 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_10 , а також наявну на напівпричепі лісопильну продукцію.
Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ОСОБА_8 від 06 січня 2022 року вказане майно визнане речовими доказами.
Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також варто зазначити, що згідно з положеннями п.1 ч.9 ст.100 КПК України, майно, використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначене майно повертаються власнику (законному володільцю).
З матеріалів провадження вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Рено Магнум», р.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_9 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , напівпричіп р.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_10 , з якими ПП «Львів-ПАК» був укладений договір оренди транспортних засобів.
Жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 не має.
Крім того, у суді першої інстанції представником власника майна були надані договір поставки № 03/03/2021 від 3 березня 2021 року, укладений між ПП «Львів ПАК» та ФОП ОСОБА_11 , заявка ПП «Львів ПАК» ФОП ОСОБА_11 на виконання п. 2.1 договору щодо поставки заготовки для піддонів, товарно-транспортні накладні та відомості про вантаж та специфікації накладні на відпуск лісоматеріалів необроблених.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність підстав для накладення арешту на вилучене під час огляду місця події майно.

На переконання суду апеляційної інстанції, сторона обвинувачення не перевірила наявності підстав накладення арешту та обмежилася лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України, адже матеріали провадження не містять даних, які вказували б на те, що зазначене у клопотанні майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, як про це вказує прокурор.
Стороною обвинувачення не наведені та не обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України, та відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 січня 2022 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді