Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000729 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду місцевим судом кримінального провадження №0000729 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 07 лютого 2022 року, із визначенням застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 352 400 (триста п`ятдесят дві тисячі чотириста) гривень.
Також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що враховуючи ті обставини, що ОСОБА_8 в порядку ст.89 КК України не судимий, однак в даний час обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, крім того, на даний час триває судове слідство, не допитані усі учасники судового процесу, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового слідства, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що він 3 роки і 6 місяців безпідставно перебуває під вартою, оскільки в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу його причетності до вчинення злочину. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано вмотивованих доказів наявності таких ризиків, і необхідності тримання обвинуваченого під вартою. Вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_8 в розшук та його невиконання процесуальних обов`язків на досудовому розслідуванні. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримували апеляційні скарги сторони захисту і просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, прокурора, який заперечив доводи апеляційних скарг та просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», передбачено, що запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_8 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (кримінальне провадження № 0000729 від 23.02.2018).
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ст.89 КК України обвинувачений ОСОБА_8 несудимий, однак притягував до кримінальної відповідальності.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як судове слідство в даному кримінальному провадженні ще не завершене та не допитані всі свідки.
З матеріалів клопотання прокурора убачається, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував у розшуку в даному кримінальному провадженні.
Вказана обставина в сукупності з суворістю покарання, передбаченого санкціє ч.3 ст.289 КК України повністю підтверджують той факт, що обвинувачений може ухилятися від суду.
Крім того, відсутні будь-які відомості, які свідчили б про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.
Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутності міцних соціальних зв`язків, обставин вчинення злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, його перебування у розшуку, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий

Судді: