ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1971/21 Справа № 183/4423/16 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
(в режимі відеоконференції),
ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_14 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000319 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_15 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_16 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_17 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, до затримання навчався у Перещепинському професійному ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, до затримання навчався у Дніпропетровському політехнічному коледжі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, до затримання навчався у Перещепинському професійному ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, в частині клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження № 000319 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_15 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 13 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_9 призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 00.40 годин 10 квітня 2016 року.
Зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_9 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 00.40 годин 10 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.00 години 09 квітня 2016 року.
Зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 23.00 години 09 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 01.00 години 10 квітня 2016 року.
Зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_8 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 01.00 години 10 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Позов потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до законного представника неповнолітнього ОСОБА_20 його батька ОСОБА_21 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 його батька ОСОБА_22 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 його батька ОСОБА_23 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, залишено без задоволення.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників адвокатів ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , - залишено без задоволення, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,- залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 13.09.2018 року по 28 серпня 2019 року включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою Верховного Суду від 01 червня 2021 року було скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрано засудженим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
28 вересня 2021 року, до початку апеляційного розгляду цього кримінального провадження від прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільна небезпека злочинних дій, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, продовжують обумовлювати наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнути покарання можуть переховуватися від суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України, передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 1 статті 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційною інстанцією кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на цей час не розглянуто, а строк тримання обвинувачених під вартою було продовжено на 60 днів, на переконання колегії суддів, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинувачених.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в тому числі на строк від 10 до 15 років чи довічне позбавлення волі, а також характер кримінальних правопорушень, а саме те, що вони пов`язані із вбивством за попередньою змовою групою осіб та з корисливим мотивом, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 знехтували встановленими у суспільстві нормами та правилами поведінки, посягнули на найвищу соціальну та людську цінність - життя людини, з урахуванням об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх умисність, активні дії засуджених для досягнення мети та доведення злочинів до кінця, їх суспільну небезпеку та наслідки, соціальний негативний резонанс, викликаний їх вчиненням, шкоду заподіяну злочинами.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, ризик передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду не зменшився та не припинив існувати.
Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також, що апеляційне провадження щодо обвинувачених не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес перевалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
Разом з цим, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 331, 401, 405 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 листопада 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4