Справа № 750/906/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/587/21
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005747 від 07 листопада 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, незаміжньої, маючої на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 у виді домашнього арешту в певний період доби, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 22 136 грн. 47 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2020, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, молотком нанесла не менше тринадцяти ударів в ділянку голови ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з множинними вдавленими переломами кісток склепіння черепа, множинними переломами кісток лицевого черепа з повним вивихом 11, 21 зубів, забоєм головного мозку, забійно-рваними ранами обличчя та волосистої ділянки голови, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; різаних ран брови та параорбітальної ділянки справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду прокурором у кримінальному провадженні була подана апеляційна скарга, в якій містяться вимоги щодо скасування вироку в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченої внаслідок м`якості, і ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 2 роки позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін. Також просить дослідити у матеріалах кримінального провадження дані, що характеризують особу обвинуваченої.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченої, вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченої. На думку прокурора, судом недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, наслідки, що настали для потерпілого від злочинних дій обвинуваченої, а саме, отримав непоправні травми обличчя та голови, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вимушено перебував на лікуванні. Також судом не враховано кількість заподіяних потерпілому ударів (не менше тринадцяти ударів), та характер застосованого насильства. Зазначає, що поза увагою суду залишились негативні дані про особу ОСОБА_8 , не враховано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, яка не вжила заходів для надання потерпілому допомоги. Вказує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проте судом дану обставину в повному обсязі не враховано. Наголошує на призначенні покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувавши позицію обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення було дотримано.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація її дій за ч.1 ст.121 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України та учасниками провадження не оспорюються.

За таких підстав, колегія суддів акцентує увагу на перевірці доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Статтею 65 КК України та п.п. 1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Пленуму), передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не перебуває на обліку в диспансерному психіатричному відділенні та диспансерному наркологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», за даними Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст. 183, 178, 175-1 КУпАП, за місцем проживання за даними КП «Деснянське» Чернігівської міської ради скарг на ОСОБА_8 не надходило, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також прийняв до уваги досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, згідно якої ризик учинення повторно кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий, тому виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. З таких підстав прийшов до висновку, що достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений злочин, звільнивши ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду і наголошує на тому, що ОСОБА_8 було призначене покарання у виді позбавлення волі. Застосування ст. 75 КК не являється покаранням, а є звільненням від покарання з випробуванням, яке застосовується в залежності від можливості перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства. Колегія суддів вважає, що вирок в частині звільнення обвинуваченої від покарання з випробуванням є належним чином мотивованим, а апеляційна скарга прокурора не містить в собі таких доводів, які б були більш переконливими, ніж висновки суду.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_8 запросила потерпілого ОСОБА_11 до себе додому виключно з мотивів гуманності та милосердя. Оскільки потерпілий став вести себе неправильно в її квартирі, фізично він був сильнішим за неї, прийти обвинуваченій на допомогу було нікому, то вона, природнім чином, перелякалась і заподіяла потерпілому тілесних ушкоджень предметом, який випадково попав їй під руку. Ці обставини, на думку суду, не свідчать про деградацію ОСОБА_8 як особи, що не цінує людського життя та не свідчать про неможливість звільнення обвинуваченої від покарання з випробуванням.

Не можна погодитись з твердженням автора апеляційної скарги про байдуже ставлення обвинуваченої до життя потерпілого. Як встановлено судом, для нього протягом незначного часу була викликана «швидка допомога» та поліція, сама обвинувачена нікуди не зникала, давала правдиві показання і виконувала свої процесуальні обов`язки добросовісно.

Однією з вагомих аргументів на користь сторони захисту є те, що обвинувачена сама виховує неповнолітню доньку, на вихованні якої позбавлення волі обвинуваченої відіб`ється найгіршим чином.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди, визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язані виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

На думку колегії суддів, дані обставини судом першої інстанції належним чином було взято до уваги, а тому призначене судом покарання та звільнення від нього з випробуванням в своїй сукупності є обґрунтованим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4