ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 649/1070/20
Провадження № 11кп/819/915/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000099 за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України не судимого зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засудженоза ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Суд встановив, що ОСОБА_7 05.10.2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, із заднього сидіння салону автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисним мотивом, умисно, таємно викрав мобільний телефон марки "HONOR-8S" моделі "KSA-LX9" синього кольору, належний ОСОБА_10 вартістю 1299 грн. 50 коп., після чого покинув місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України як крадіжка - таємне викрадення чужого майна.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді штрафу судом не взято до уваги, майновий стан обвинуваченого, який не працює, не має самостійного доходу та майна, на яке може бути звернуто стягнення. Крім того суд не врахував, що ОСОБА_7 двічі засуджувався за вчинення умисних злочинів до покарання з застосуванням ст. 75 КК України, проте належних висновків для себе не зробив та продовжує злочинну діяльність. Отже наведене свідчить про неможливість досягти мети покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора з наведених в ній підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються і не заперечуються.

Доводи скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, колегія суддів визнає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст.185 КК України у виді штрафу послався на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії кримінальних проступків, відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, працездатний та працює, одружений та має на утриманні малолітніх дітей. У лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на диспансерному обліку не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але вперше вчинив злочин корисливої направленості,у вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Проте, вказані висновки не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як установлено судом апеляційної інстанції, попередні судимості ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, 15 ч.3, 309 ч.1, 317 ч. 1 КК України хоч і погашені, однак він вчинив умисний корисний кримінальний проступок в період іспитового строку за попереднім вироком, що характеризує його з негативного боку, як особу, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, при цьому офіційно не працює, законного джерела доходу не має, характеризується посередньо (а.п. 70), всупереч твердженням суду перебуває на обліку у нарколога з приводу вживання наркотичних та інших психоактивних речовин (а.п. 75), заподіяна злочином шкода відшкодована не через добровільні дії обвинуваченого, а шляхом відшукання викраденого майна працівниками поліції в ході проведення слідчих дій та повернення його потерпілому.

Всупереч висновкам суду матеріали справи містять відомості про проживання ОСОБА_7 разом з батьками (а.п. 69) і не містять відомостей про наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 12висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, тощо.
Цих вимог судом не дотримано.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не має офіційного та стабільного доходу, що з значною ймовірністю унеможливить виконання вироку.
Виходячи з наведеного, тому поблажлива позиція суду про призначення найменш суворого виду покарання з числа передбачених у санкції ч. 1 ст. 185 КК, у виді штрафу в мінімальному розмірі не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, оскільки таке покарання не забезпечить мету кримінального покарання, що передбачає не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

На підставі вказаної норми кримінального процесуального закону, та враховуючи вищенаведені апеляційним судом доводи і мотиви, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання із ухваленням нового вироку із призначенням йому покарання у виді арешту на максимальний строк.

З наведених підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання засудженого в порядку виконання вироку апеляційного суду.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Помічник судді ОСОБА_11
Вирок набрав законної сили 23.09.2021 року