Ухвала
Іменем України
13 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 752/17305/20
Провадження № 51 4437 впс 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні подання голови Київського апеляційного суду ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 00007 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
На розгляді Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 00007 від 08 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.
До початку розгляду провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 34 КПК України про направлення вказаного кримінального провадження до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Мотивує клопотання тим, що за правилами ст. 32 ч. 1 КК України кримінальне провадження має здійснювати Конотопський міськрайонний суд Сумської області, оскільки у межах його територіальної юрисдикції вчинено вказане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України. Вказує на те, що з викладених фактичних даних, які зазначені в обвинувальному акті вбачається, що ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння довірою грошовими коштами ОСОБА_7 в особливо великих розмірах, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою власного збагачення 27 серпня 2019 року близько 16-30 год., перебуваючи на ділянці місцевості поруч з Конотопським молзаводом по вул. Міши Немолота, 4 у м. Конотоп Сумської області, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США. Щодо інших епізодів кримінального правопорушення, даних щодо місця їх скоєння в обвинувальному акті не зазначено.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року постановлено направити до Київського апеляційного суду подання з проханням звернутися з відповідним поданням до Верховного Суду про направлення даного кримінального провадження із Голосіївського районного суду м. Києва до Конотопського міськрайонного суду Сумської області для вирішення питання про визначення підсудності кримінального провадження № 0000007 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, за Конотопським міськрайонним судом Сумської області.

В.о. голови Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_8 звернувся до Київського апеляційного суду з поданням в порядку ст.ст. 34, 314 КПК України про вирішення питання направлення кримінального провадження № 0000007 до загального місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого було вчинено кримінальне правопорушення. Разом із поданням до Київського апеляційного суду було направлено матеріали вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року постановлено направити кримінальне провадження № 00007 за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання про його направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
20 серпня 2021 року голова Київського апеляційного суду ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із поданням в порядку ст. 34 ч. 3 КПК Україниз проханням вирішити питання щодо направлення кримінального провадження № 00007 від 08 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 за ст. 190 ч. 4 КК України з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Мотивує подання тим, що як встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року, зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 00007 вбачається, що місцем вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 є АДРЕСА_1 , що поза межами юрисдикції Київського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 34 ч. 3 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Стаття 34 ч. 1 КПК України визначає вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також передбачає можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного до іншого суду. При цьому, пункт 1 вказаної частини статті визначає, що кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до вимог ст. 32 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 цього Кодексу, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.
З обвинувального акту вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах.
Шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм.
Особливо великий розмір, станом на 27 серпня 2019 року, коли за обвинувальним актом вчинено перший епізод передачі грошових коштів ОСОБА_5 , був кваліфікуючою ознакою шахрайства та визначав такі дії як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України.
При цьому пункт 4 примітки до ст. 185 КК України станом на 27.08.2019 року особливо великий розмір у статті 190 КК України визначає як такий, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на 27 серпня 2019 року (податкова соціальна пільга, визначена підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ у 2019 році) визначався як 960 гривень 50 копійок.
Отже, вчинення шахрайства в розмірі більшому ніж 576 300 гривень станом на 27.08 2019 року кваліфікується як вчинене в особливо великому розмірі.
З обвинувального акту вбачається, що перший епізод передачі грошових коштів та відповідне заволодіння ними ОСОБА_5 у розмірі 50 000 доларів США відбувся 27 серпня 2019 року близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи на ділянці місцевості поруч з Конотопським молзаводом по вул. Міши Немолота, 4 у м. Конотоп Сумської області. Проте останній епізод перерахування грошових коштів ОСОБА_5 відбувся 04 вересня 2019 року о 10 годині 47 хвилин у АДРЕСА_2 , шляхом перерахування ОСОБА_9 , належних ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 220 000 гривень, на картковий банківський рахунок ОСОБА_5 , що в межах територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва.
За таких обставин, доводи подання голови Київського апеляційного суду про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України, вчинене ОСОБА_5 поза межами юрисдикції Київського апеляційного суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду подання. Доводи клопотання захисника ОСОБА_6 , адресованого місцевому суду про те, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення інших епізодів шахрайства також є безпідставними, оскільки відповідна інформація щодо місця перерахування останньої грошової суми в розмірі 220 000 гривень із загальної 3 145 048 грн. наявна в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 .

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила порушень ст. 32 КПК України при визначенні територіальної підсудності кримінального провадження № 00007 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України. Підстав, передбачених ст. 34 ч. 1 КПК України, для передачі кримінального провадження з Голосіївського районного суду м. Києва до іншого суду в межах територіальної юрисдикції різних апеляційних судів при перевірці подання колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, у задоволенні подання голови Київського апеляційного суду необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні подання голови Київського апеляційного суду ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 00007 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3