18.01.2022
Справа № 642/5917/18,
Провадження 1-кп/642/196/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова від Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2018р. обвинуваченому ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначеною сумою застави, строк дії якого було продовжено, і який спливає.

Судом поставлено на обговорення питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що ризики, встановлені слідчим суддею не зникли та не зменшилися, і більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належні процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник проти продовження тримання під вартою заперечували, зазначили, що ризики не доведені, ОСОБА_6 тривалий час тримається під вартою, і йому можливо застосувати домашній арешт.

Суд враховує, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спливає, судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо нього, встановлені ухвалою слідчого судді, не зникли.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений є громадянином України, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, серед іншого і за ч.3 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачення пред`явлене за вчинення більш десяти епізодів кримінальних правопорушень.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, даних про його особу, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
При цьому слід врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним розповсюдженням наркотичних засобів та психотропних речовин, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення від покарання може переховуватись від правоохоронних органів та суду або впливати на свідків, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Також неможна виключати ризик продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним розповсюдженням наркотичних засобів.
За таких обставин суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності ризиків, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з обґрунтованістю доводів сторони захисту що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, зможуть забезпечити належну процесуальну та соціальну поведінку обвинуваченого.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.
Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 18 березня 2022 р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 18.01.2022р.

Головуючий суддя ОСОБА_1