Справа № 497/2412/2021
Провадження № 1-кс/497/1065/2021
УХВАЛА

22.12.2021 року Болградський районний суд Одеської області, у складі суду

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 року слідчий СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що 17.12.2021 року близько о 17:40 годині, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. 25 Серпня у м. Болград, на проїзній частині біля домоволодіння № 89, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого останній спричиненні чисельні тілесні ушкодження.

Вказане повідомлення в цей же день зареєстроване у журналі ЄО Болградського РВП ГУНП в Одеській області за №4993.

Далі слідчими СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області 17.12.2021 року за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000542 за ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування за результатами проведеного огляду місця ДТП від 17.12.2021 року тимчасово вилучено автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому вчинено ДТП.

Встановлено, що автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_7 , однак у фактичному володінні та розпорядження знаходиться у ОСОБА_5 .

Враховуючи, що саме за участю вилученого автомобіля сталося вказане ДТП, на ньому збереглися сліди наїзду, він має значення речового доказу у даному провадженні, а тому постановою слідчого його визнано речовим доказом.

З метою збереження вказаного речового доказу у тому ж стані і вигляді, що й на момент його вилучення, за якими можливо встановити обставини та механізм ДТП, а також у зв`язку з необхідністю проведення по вилученому автомобілю дослідження його технічного стану, є необхідність у накладенні арешту на тимчасове вилучене майно, тому слідчий звертається з цім клопотанням.

Слідчий СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі (а.с.12).

Фактичний власник вилученого транспортного засобу ОСОБА_5 також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, проти клопотання заперечень не висловив (а.с.11).

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2021 року приблизно о 18:00 годині по вул.25 Серпня у м.Болграді, біля домоволодіння № 89 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1973 року народження, за наслідками чого останній спричинені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, рана на лобі (ЖЄО №4993 від 17.12.2021 року).

Вказані відомості 17.12.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000542 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2021 року вбачається, що працівниками поліції біля будинку №89 по вул.25 Серпня в м.Болграді, був оглянутий та вилучений автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою слідчого від 20.12.2021 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до спеціального майданчику №9 у м.Арциз Болградського району.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Також слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, а саме як знаряддя вчинення ДТП.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна,.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000542 від 17.12.2021 року, а саме на:

- автомобіль марки ВАЗ, моделі 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, зареєстрований на ОСОБА_7 , однак у фактичному володінні та розпорядження знаходиться у ОСОБА_5 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.

Транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ, моделі 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання до арештмайданчику центру забезпечення МТЗ ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Арциз вул. Транспортна №2 б.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1