КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5276/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_10 та обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-ІХ) КК України,- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останньої і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваної.
Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_10 про обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення вимог ч. 1 ст. 281 КПК України, оскільки підозрювана не була належним чином повідомлена про її виклик, а слідчим, прокурором не були вжиті усі заходи щодо встановлення її місцезнаходження, в тому числі за межами України, натомість як неявка є умисною дією, яка без суб`єктивної сторони - освідомленості про необхідність з`явитись до слідчого, прокурора, не формує умови, необхідної для оголошення її в розшук.
На час оголошення підозрюваної ОСОБА_7 в розшук постановою від 22.07.2021р., слідчому було відомо, що з 19.03.2021р. ОСОБА_7 на території України відсутня, при цьому в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що стороною обвинувачення вживались процесуальні дії щодо виклику підозрюваної за допомогою міжнародного співробітництва, а будь-які виклики її в межах території України для обґрунтування в подальшому умисної неявки (ухилення) до слідчого, прокурора є лише формальними та не можуть виправдовувати оголошення ОСОБА_7 в розшук без навіть її виклику.
Також апелянт зазначає, що матеріали клопотання на момент його розгляду слідчим суддею не містили відомостей про перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку. Існування постанови слідчого про оголошення підозрюваної ОСОБА_7 у розшук в порядку ч. 1 ст. 281 КПК України без дотримання Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним Наказом № № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 року МВС України, Офісу Генерального прокурора, НАБ України, СБ України, ДБР, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України (далі Інструкція) є формальною.
Апелянт звертає увагу на те, що факт вручення підозрюваній ОСОБА_7 повідомлення про підозру в розумінні процесуальної дії відсутній.
Так, в клопотанні слідчий зазначає, що 17.06.2021 ОСОБА_7 відповідно до ст. 135 КПК України була викликана на 25.06.2021 та 29.06.2021 до ГСУ НПУ для проведення слідчих і процесуальних дій, однак остання не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила.
Але, ст.135 КПК України в даному випадку не підлягала застосуванню, оскільки органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_7 19.03.2021 року покинула межі України ще до «оголошення» їй підозри і до матеріалів клопотання не додано ніяких даних про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги.
Апелянт вказує на те, що підозра була в пакеті з іншими документами, які були вручені батьку ОСОБА_7 , під час проведення обшуку за його адресою проживання. Однак він про це не знав, оскільки є особою літнього віку та без юридичної освіти. На заперечення адвоката який прибув після проведення обшуку та вручення даного пакету документів, після вивчення його змісту щодо неправильності такої поведінки слідчих, останні ніяк не реагували та наполегливо стояли на тому, що вони повідомили ОСОБА_7 про підозру. Однак, адреса, де проводився обшук, не є для ОСОБА_7 її місцем проживання, а батьки не є членами її сім`ї або особами, які проживають з нею в розумінні ч.2 ст.135 КПК України. Як наслідок, адвокат повернув їм вказаний документ, поклавши його до автомобіля.
На даний час ОСОБА_7 продовжує перебувати за межами України, письмове повідомлення про підозру від 17.06.2021р. (або іншої дати) їй не вручено в порядку, передбаченому ч.1 ст.278 КПК України, вона не набула статусу підозрюваної, не розуміє, від якого обсягу та меж підозри їй слід захищатися. За таких обставин повідомлення про підозру не породило жодних правових наслідків, усі докази, зібрані стороною обвинувачення в обґрунтування підозри є недопустимими.
Також апелянт звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала була постановлена з урахуванням постанови слідчого про оголошення ОСОБА_7 у розшук, суд взяв до уваги вказану постанову як єдиний і достатній доказ перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку. Вказана постанова прийнята на підставі ст. 281 КПК України, однак до процедури міжнародного розшуку не може бути застосована ст. 281 КПК України, оскільки остання регулює розшук лише підозрюваного в контексті Глави 23 КПК України «Зупинення досудового розслідування». Слідчий поклав обов`язок здійснення міжнародного розшуку на ДРС Національної поліції України, тобто орган який не наділений повноваженнями на здійснення розшуку за межами території України. Здійснення міжнародного розшуку підозрюваної може здійснюватися через міжнародне співробітництво, а саме виключно через Міжнародну організацію кримінальної поліції - Інтерпол шляхом публікації червоного оповіщення щодо цієї особи, то й керуватися слід саме документами цієї організації, членом якої Україна стала в 1992 році та правил якої зобов`язана дотримуватися.
Прокурором відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародного-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , подано заперечення на вказану апеляційну скаргу, в яких остання просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався у повній мірі зазначених вимог закону та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, громадянин України, розслідування стосовно якого здійснюється в кримінальних справах компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина, який володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, перебуваючи на території України, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою власного протиправного збагачення, шляхом заволодіння чужим майном - коштами громадян країн Європи в особливо великих розмірах, шляхом їх обману і зловживання довірою, та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з подальшою легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних внаслідок вчинення такого суспільно небезпечного протиправного діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, систематично вчиняв вказані шахрайські дії, спрямовані на заволодіння чужим майном.
17.06.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України, яку у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації та проживання, відповідно до вимог ст. 135 КПК України належним чином вручено.
17.06.2021 відповідно до вимог ст. 135 КПК України, ОСОБА_7 викликано на 25.06.2021 та 29.06.2021 до ГСУ НПУ для проведення слідчих та процесуальних дій, однак остання у зазначений час за викликом не з`явилася, причин своєї неявки не пояснила.
Відповідно відомостей інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб «Аркан», ОСОБА_7 , 19.03.2021 здійснила виїзд до Об`єднаних Арабських Еміратів через «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» рейсом 296 «Київ-Шарджа» та по теперішній час в Україну не поверталася.
У зв`язку з перебуванням підозрюваної ОСОБА_7 за межами України та неповідомлення останньою про поважні причини неявки на виклик слідчого, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, 22.07.2021 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_7 .
Досудовим розслідуванням вжито всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_7
16.08.2021 оголошено в міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову.
19.08.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням із заступником начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародного-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що на теперішній час підозрювана ОСОБА_7 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутня, переховується від органу слідства та суду, в органу досудового розслідування наявні фактичні дані про перебування ОСОБА_7 за межами України, ймовірно в Об`єднаних Арабських Еміратах, на даний час існує наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може сприяти незаконній реєстрації речових прав на нерухоме майно (квартири потерпілим, майнові права на які належать іншим особам); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий вважав за необхідне обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
19.08.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-ІХ) КК України,- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що наведені у клопотанні доводи перевірено слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку прокурора, захисника, з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.
Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив обставини того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-IX); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України, а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, перебуває у державному та міжнародному розшуку.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою старшого слідчого в Особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_10 , від 22 липня 2021 року підозрювану ОСОБА_7 , оголошено в розшук (т. 2 а.с. 41-44). Постановою старшого слідчого в Особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_10 , від 16 липня 2021 року підозрювану ОСОБА_7 , оголошено в міжнародний розшук (т. 2 а.с. 52-55).
На думку колегії суддів, слідчим суддею обґрунтовано встановлено обставини про доведеність перебування підозрюваної ОСОБА_7 у міжнародному розшуку та дотримано вимоги ч. 6 ст. 193 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.
Чинний КПК України регламентує, що про оголошення розшуку органом досудового розслідування має бути прийнята відповідна постанова (ч.2 ст.281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено. Таке процесуальне рішення має бути спрямоване відповідному органу з метою його реалізації. З матеріалів справи вбачається, що орган досудового розслідування комплекс таких заходів здійснив.
Прийняття органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук, з подальшим її скеруванням з відповідними матеріалами до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є доказами оголошення міжнародного розшуку в розумінні вимог ч.6 ст.193 КПК України.
Згідно правил Інтерполу «червоне оповіщення» щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну може бути опубліковане Інтерполом лише за наявності судового рішення про тримання цієї особи під вартою, що в свою чергу узгоджується з положенням, Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», затвердженої наказом №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17 серпня 2020 року, зокрема, розділу IV вказаної Інструкції, яким вимагається надання даних щодо обрання запобіжного заходу відносно розшукуваної особи, у тому числі, завірена копія ухвали слідчого судді. Тому доводи сторони захисту, що законодавець визначає момент оголошення особи в міжнародний розшук виставлення Інтерполом «червоної картки», не відповідають чинному законодавству, а також в частині того, що ОСОБА_7 , не перебуває у міжнародному розшуку, не знайшли свого підтвердження.
Доводи сторони захисту про те, що ст.135 КПК України в даному випадку не підлягала застосуванню, оскільки органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_7 19.03.2021 року покинула межі України ще до «оголошення» їй підозри і до матеріалів клопотання не додано ніяких даних про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, так як адреса її перебування чи проживання за кордоном на той час була невідома, підозра направлена на останню відому адресу її проживання на території України.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної.
Більш того під час апеляційного розгляду встановлено, що 17.06.2021 ОСОБА_7 , у спосіб передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-ІХ); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 16.12.2019 №361-ІХ), шляхом вручення повідомлення про підозру її батьку - ОСОБА_14 , селищному голові Новоархангельської селищної ради ОСОБА_15 , а також відправлення поштою на адресу місця мешкання ОСОБА_7 .
Твердження апелянта про те, що батьку ОСОБА_7 - ОСОБА_14 , працівники поліції дали якісь папери і сказали, що потрібно розписатись і він підписав повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.06.2021. яке начебто було серед низки процесуальних документів, так як не знав що він підписує, повністю спростовується протоколом обшуку проведеного 17.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а також повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 17.06.2021.
Так, з вказаних процесуальних документів вбачається, що обшук проводився 17.06.2021 у період з 08.35 год. до 09.10 год. Після ознайомлення з протоколом обшуку, ОСОБА_14 , повідомив, що будь-яких пропозицій і зауважень, щодо проведення слідчої дії у нього немає та власноручно поставив свій підпис в протоколі обшуку. В подальшому, ОСОБА_14 , 17.06.2021 о 9.20 год. отримав повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.06.2021 та підтвердив цей факт власноручним записом і підписом у вказаному повідомленні про підозру /т. 2 а.с.2-31/. При цьому, ОСОБА_14 написав слово «отримав» і зазначив власноручно свої анкетні дані та адресу проведення процесуальної дії.
Таким чином, твердження апелянта про те, що ОСОБА_14 просто поставив свій підпис у документах, які йому надали працівники поліції, спростовуються процесуальними документами - протоколом обшуку від 17.06.2021 та повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 17.06.2021.
Посилання апелянта на те, що селищний голова Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області ОСОБА_15 не отримував повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.06.2021 спростовується власноручно написаним ОСОБА_15 текстом про отримання такого повідомлення, а також його підписом і гербовою печаткою Новоархангельської селищної ради /т. 2 а.с.2-31/. Натомість, відповідь Новоархангельської селищної ради № 994 від 12.08.2021 року, на яку посилається апелянт, з інформацією про те, що Новоархангельска селищна рада не отримувала повідомлення про підозру ОСОБА_7 , гербової печатки на підпису селищного Голови не містить.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не є членом сім`ї для ОСОБА_14 , повністю спростовується визначенням поняття член сім`ї зазначеного у ст. 1 ЗУ «Про попередження насильства у сім`ї», яке апелянт наводить у своїй скарзі. Так, відповідно до вказаного Закону, члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклування; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови їх спільного проживання. При цьому, що стосується питання про місце проживання ОСОБА_7 , на якому апелянт також акцентує увагу і стверджує, що ОСОБА_7 зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, то слід вказати, що ОСОБА_7 зареєстрована саме за вказаною адресою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незаконності, необґрунтованості ухвали слідчого судді, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
За таких обставин підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції, у тому числі, має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 42, 131, 132, 136, 176, 177, 193-194, 278, 309, 370, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4