Справа № 463/4993/18
Провадження № 11-кп/4808/78/22
Категорія ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року задоволено подання фахівця Калуського РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Івано-Франківській області ОСОБА_10 . Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 , яке йому визначено вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.02.2021 року. Направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.02.2021 за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду.

В обґрунтування апеляційних доводів, вказує на те, що він дійсно не прибув до органу пробації на періодичну реєстрацію 18.08.2021 року та 01.09.2021 року. У зв`язку з цим, працівники органу пробації здійснювали перевірку за місцем його проживання та з`ясували, що він хворіє на COVID-19. Підтверджуючих документів про наявність у нього зазначеного захворювання він не надав, але стверджує, що хворів на COVID-19, оскільки він здавав разом з дружиною у міській поліклініці м. Калуша ПЛР-тест на COVID-19, результат якого був позитивний. Проте, орган пробації безпідставно не взяв до уваги те, що він хворіє, та звернувся до суду з поданням про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.02.2021 року. При цьому зазначає, що ні орган пробації, ні суд першої інстанції не повідомляв його про розгляд подання, що є порушенням його права на захист. Вказує, що добросовісно виконував, покладені на нього обов`язки, до захворювання завжди вчасно прибував на реєстрацію до органу пробації.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги;

- прокурор не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги засудженого.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Так, під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 зазначили, що судом першої інстанції було порушено право засудженого на захист, оскільки провадження в суді розглянуто за його відсутності. Водночас вказали, що ОСОБА_8 з поважних причин не з`явився для реєстрації в орган пробації, оскільки хворів на COVID-19 і працівник органу пробації, який здійснював перевірку за місцем його проживання, був повідомлений про зазначене.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. В матеріалах провадження наявне судове повідомлення засудженого про призначення до розгляду даного провадження на 07.10.2021 року, однак відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_8 отримав його.

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

З огляду на положення ст. 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Враховуючи особливості розгляду подання щодо скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та приймаючи до уваги можливість істотного погіршення правового становища засудженого в результаті такого розгляду, колегія суддів вважає, що засуджений не може бути обмежений у праві на захист своїх інтересів.

Незабезпечення обвинуваченому можливості особисто відстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку чи ухвали.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції переглянути його.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи засудженого про те, що він з поважних причин не з`являвся на планову реєстрацію до органу пробації та не мотивував свої висновки про те, що вищевказані порушення разом з іншими обставинами, які характеризують поведінку засудженого під час іспитового строку, свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За приписами ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що розгляд провадження відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме порушено право засудженого на захист і судове рішення не є вмотивованим, у зв`язку з чим, на підставі ст.412 КПК України, судове рішення підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і ретельно перевірити доводи засудженого, щодо поважності причин його неявки для реєстрації в орган пробації.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Негайно звільнити ОСОБА_8 з під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5