КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 03.02.2021 прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_8 про арешт майна.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 03.02.2021 прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 19.05.2021 у ході обшуку, на підстави ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021 (справа №757/21908/21-к), за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, а саме: грошові кошти, а саме купюри номіналом 200 гривень в кількості 159 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 гривень в кількості 37 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 гривень в кількості 16 штук, в загальній кількості 43500 гривень; грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в кількості 327 штук; грошові кошти, а саме купюри номіналом 50 доларів США в кількості 6 штук; транспортні засоби, які серед зареєстрованих не значаться у кількості 17 штук, а саме: Honda CR-V НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; Ford Transit conect VIN: НОМЕР_3 ; VW Polo, НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 ; Lexus ES 300h VIN: НОМЕР_6 ; VW Jetta, VIN: НОМЕР_7 ; BMW X4M, VIN: НОМЕР_8 ; Mazda 3 синього кольору, VIN: НОМЕР_9 ; Mini Cooper VIN: НОМЕР_10 ; «Мітсубісі аутлендер спорт» VIN: НОМЕР_11 ; FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_12 ; «Mazda 6» JFG 773; KIA Forte, VIN: НОМЕР_13 ; Honda Accord, VIN: НОМЕР_14 ; Porshe Macan S,VIN: НОМЕР_15 ; Audi A6, НОМЕР_16 ; Toyota Camry, VIN: НОМЕР_17 ; VW Passat, VIN: НОМЕР_18 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм процесуального права.
Прокурор вказував на те, що грошові кошти, які зазначені в клопотанні про арешт майна, вилучені в ході проведення обшуку за робочим місцем директора ДП MO України «Оборонавторемсервіс» ОСОБА_9 , та саме ОСОБА_9 є власником вказаних грошових коштів.
В ході проведення обшуку на території ДП MO України «Оборонавторемсервіс» за адресою: м. Київ, вул. М. Хвильового, 15, а саме у приміщеннях які здаються у «приховану» оренду, виявлено ряд товариств з обмеженою відповідальністю та фізичних осіб підприємців, які проводять господарську діяльність на даній території.
Крім того, виявлено транспортні засоби, які згідно повідомлення Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області серед зареєстрованих на території України не значаться.
Прокурор та власник частини вилученого майна ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
10.08.2021 від прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку власника частини вилученого майна ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах ДП "Оборонавторемсервіс" і власника частини вилучен ОСОБА_9 енка С.В., колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності про ОСОБА_9 ченка С.В., які не прибули в судове засідання.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку власника частини вилучених грошови ОСОБА_6 есько Т.В., а також ОСОБА_11 ького П.П., який діє в інтересах ДП "Оборонавторемсервіс&quo ОСОБА_9 айна Резніченка С.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили її задовольнити, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000009 від 03.02.2021 за ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно даних клопотання прокурора, в ході досудового розслідування встановлено, що державним секретарем Міністерства Оборони України та першим заступником начальника Головного Управління майна та ресурсів Міністерства Оборони України спільно з посадовими особами підпорядкованих їм державних підприємств, а саме ДП МО України «Оборонавторемсервіс» в особі директора та ДП МО України «703 металообробний завод котельного обладнання» в особі директора, а також іншими службовими особами державних підприємств, шляхом зловживання службовим становищем, створивши протиправну схему, пов`язану із заволодінням державними коштами, що полягають у передачі державного майна в оренду комерційним структурам (шляхом укладання фіктивних договорів зберігання (надання послуг), всупереч Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 «Про затвердження методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу», без погодження з Фондом державного майна України та здійснення відповідних розрахунків по відшкодуванню орендної плати (70% - до державного бюджету, 30% - державному підприємству).
Крім того, впродовж 2019-2020 років керівником ДП МО України «Оборонавторемсервіс» за вказівкою з метою розкрадання державних коштів та особистого збагачення, передано в незаконну (приховану) оренду комерційним структурам (ТОВ «НВО 281/ЗЕТ», ПП «К.О.М.-Трейд», ПП «СТР», ТОВ «Колор Метал Сервіс», ТОВ «Метполімер») близько 4000 м2 складських та адміністративних приміщень державного підприємства.
Крім цього, впродовж 2017-2020 років директором ДП МО України «703 металообробний завод котельного обладнання» з вищевказаною метою передано в незаконну (приховану) оренду комерційним структурам (ТОВ «РГС-Україна», ТОВ «Станкін», ТОВ «Стелпако», ТОВ «Металпромсервіс») приблизно 4500 квадратних метрів складських та адміністративних приміщень державного підприємства.
Від здійснення такої незаконної діяльності зазначені особи від комерційних структур отримують неправомірну вигоду приблизно 600 000 грн щомісяця, які в подальшому розподіляються між учасниками злочинної схеми, тим самим завдаючи державі збитки у особливо великих розмірах, від протиправної діяльності вказаних осіб. Отже, було розроблено злочинну схему отримання грошових коштів від оренди державного майна.
Крім того, в ході виконання доручення, оперативним підрозділом було встановлено суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території зазначених підприємств без погодження Фонду державного майна України а саме: ТОВ НВО 281/ЗЕТ, ПП К.О.М.-Трейд, ТОВ Колор Метал Сервіс, ТОВ Метполімер, СТО «ХондаДрим», СТО «GMK Master», СТО «ГолденКар», ТОВ РГС-Україна, ТОВ Станкін, Компанія „Стелпако, ТОВ „ОТ, ТОВ Фільварок.
Одночасно органом досудового розслідування встановлено групу осіб, які причетні до вказаної діяльності, а саме розробки «схеми» незаконної діяльності, пов`язаної з незаконною здачею державного майна до якої увійшли: директор ДП М ОСОБА_9 С» Резніченко С.В., заступник директора ДП ОСОБА_12 ОАРС» Гаєвий С.М., директор ДП МО У ОСОБА_13 ЗКО» Баканьов Д.О., головний бухгалтер ДП МО ОСОБА_14 703МОЗКО» Швачко О.А.
Згідно даних протоколу обшуку від 18.05.2021, складеного слідчим групи слід ОСОБА_15 П України Пеца В.Ю., у період часу із 10 год. 45 хв. до 12 год. 57 хв. 19.05.2021, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021 проведено обшук будівель, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, де вилучено речі та документи, серед яких у робочому кабінетів директора ДП ОСОБА_9 С» Резніченко С.В., в відділеннях сейфу, ОСОБА_9 или ОСОБА_6 С.В. та Яресько Т.В., ОСОБА_6 двокату Яресько Т.В., було вилучено грошові кошти, а саме купюри номіналом 200 гривень в кількості 159 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 гривень в кількості 37 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 гривень в кількості 16 штук, в загальній кількості 43500 гривень; грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в кількості 327 штук; грошові кошти, а саме купюри номіналом 50 доларів США в кількості 6 штук.
Крім того, в приміщеннях боксів за адресою:Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, вилучено транспортні засоби, у том НОМЕР_1 Honda НОМЕР_2 IN 6HLRE48708C072301; Ford НОМЕР_3 IN:NMOGE9F76 НОМЕР_4 ; VW P НОМЕР_5 IN XW8ZZZ61Z66051841; НОМЕР_6 N: JTHBW1665D20368 НОМЕР_7 N: 3VWDP7AJ4DM20 НОМЕР_8 N: 5UXXW7C51JOW64885; Mazda 3 син НОМЕР_9 N: JM1BPABL1L116965 НОМЕР_10 : WMWZB33C55DWM09962; «Мітсубісі ау НОМЕР_11 N: JA4AP4AU1LU022749 НОМЕР_12 : 1FADP3K29FL234518; «Mazda 6» JFG 7 НОМЕР_13 N: 3KPFL4A74JE210761; НОМЕР_14 N: 1HGCR2F8OEA263409; НОМЕР_15 N: WP1AA2A52 НОМЕР_16 ; Audi A6, ВТ0178СА; НОМЕР_17 N: JTNBE40KX0303396 НОМЕР_18 : 1VWBP7A30DC010180.

Постановою старшого слідчого в ОСОБА_16 України Лютого А.Б. від 20.05.2021 майно, вилучене 19.05.2021 у ході обшуку, на підстави ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021, за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000009 від 03.02.2021.
21.05.2021 прокурор Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій ОСОБА_8 ій сфері Левчук О.В. звернувся із клопотанням до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 18.05.2021 у період час уз 10 год. 45 хв. до 19.05.2021 12 год. 57 хв. у ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021, за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, у кабінеті дирек ОСОБА_9 uot;ОАРС" Резніченка С.В., а саме: грошові кошти, а саме купюри номіналом 200 гривень в кількості 159 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 гривень в кількості 37 штук, грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 гривень в кількості 16 штук, в загальній кількості 43500 гривень; грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в кількості 327 штук; грошові кошти, а саме купюри номіналом 50 доларів США в кількості 6 штук; та накласти арешт із забороною володіння, розпорядження та користування на транспортні засоби, які серед зареєстрованих не значаться у кількості НОМЕР_1 , а с НОМЕР_2 І6371СН, VIN 6HLRE48708C072 НОМЕР_3 conect VI НОМЕР_4 F76H12 НОМЕР_5 Н7292ВН, VIN XW8ZZZ61Z НОМЕР_6 S 300h VIN: JTHB НОМЕР_7 Jetta, VIN: 3VWD НОМЕР_8 W X4M, VIN: 5UXXW7C51JOW64885; НОМЕР_9 ольору, VIN: JM1BPAB НОМЕР_10 ooper VIN: WMWZB33C55DWM09962; «Мі НОМЕР_11 спорт» VIN: JA4AP4A НОМЕР_12 FOCUS, VIN: 1FADP3K29FL234518; «Mazda НОМЕР_13 Forte, VIN: 3KPFL4A7 НОМЕР_14 Accord, VIN: 1HGCR2F8OE НОМЕР_15 acan S,VIN: НОМЕР_16 A52HLB08443; Audi A6, НОМЕР_17 Camry, VIN: JTNBE4 НОМЕР_18 Passat, VIN: 1VWBP7A30DC010180.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 03.02.2021 прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у ОСОБА_8 а оборонній сфері Левчука О.В. про арешт майна.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Наявність вказаних підстав, у відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, має бути доведена особою, яка звернулась із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Як убачається із даних клопотання, порушуючи питання про накладення арешту на вилучені грошові кошти та транспортні засоби, прокурор посилався на необхідність арешту зазначеного майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Разом з тим, матеріали судового провадження не містять та прокурором не надано відомостей про наявність у кримінальному провадженні № 0000009цивільного позову, що у відповідності до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову.
Крім того, посилаючись у клопотанні на створення державним секретарем Міністерства Оборони України та першим заступником начальника Головного Управління майна та ресурсів Міністерства Оборони України спільно з посадовими особами підпорядкованих їм державних підприємств, а саме ДП МО України «Оборонавторемсервіс» та ДП МО України «703 металообробний завод котельного обладнання», а також іншими службовими особами державних підприємств, шляхом зловживання службовим становищем, протиправної схеми, пов`язаної із заволодінням державними, що полягають у передачі державного майна в оренду комерційним структурам, та кваліфікуючи такі дії за ст. ч. 5 ст. 191 КК України, прокурором не наведено відомостей про розмір заподіяної такими діями шкоди.

Відсутність відомостей про розмір заподіяної шкоди позбавляє суд можливості встановити у відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 КПК України, співрозмірність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням наведеного, посилання прокурора у клопотанні, як на підставу для накладення арешту на грошові кошти та транспортні засоби, вилучені 19.05.2021 у ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не може бути підставою для такого арешту у розумінні ч. 6 ст. 170 КПК України.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування постановою від 20.05.201 визнано речовими доказами грошові кошти та транспортні засоби, вилучені 19.05.2021 у ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, 15, прокурором у клопотанні не порушено питання про накладення арешту на вказане приміщення з метою збереження речових доказів, та не обгрунтовано відповідність вищевказаного майна ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України.
Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вилучені грошові кошти та транспортні засоби, прокурор не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, однак слідчий суддя не звернув увагу на вказані обставини.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.
На переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна як арешт майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, а наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора є такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обгрунтованого висновку про відмову в його задоволенні, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонн ОСОБА_7 іону Зорі Олега В`ячеславовича залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
В.В. Мель ОСОБА_2 Ю.М. Сл ОСОБА_3 Т.В. Фрич