Провадження №1-кп/523/1555/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

17.09.2021 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000925 від 16.06.2019 відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням наступних обставин.

13 червня 2019р., приблизно о 14год. 30хв., Недайвода знаходячись в магазині №20, розташованого по вул. Одарія,3 в м. Одесі, помітив на столі сумку, всередині якої знаходились речі, що належать ОСОБА_4 . В цей момент, у Недайводи виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, визначивши предметом свого злочинного посягання вищевказане майно. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, дістав із сумки гаманець вартістю 300грн., в якому знаходились грошові кошти в розмірі 2000гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, банківські карти банків «ПриватБанк» та «Monobank», які матеріальної цінності не представляють, тим самим таємно викрав належно ОСОБА_4 майно. Після чого, Недайвода з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 2300гривень.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000925, вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви від 11.09.2021р., Недайвода в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_4 , останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, без його участі. Потерпілій стороні також роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не

дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Недайводі роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Недайвода згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_5 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_6 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, не одружений, офіційно не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та окрім того, приймаючи до уваги, що до теперішнього часу, обвинувачений ОСОБА_5 не приніс вибачення потерпілому ОСОБА_4 та не відшкодував завданих збитків, тим самим дії та бездіяльність обвинуваченого свідчать про його небажання виправити наслідки вчиненого злочину, відсутність осуду своєї поведінки, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді арешту.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді арешту за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 301, 302, 349, 368, 373-374, 376, 382, 392- 395, КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 місяця.

Запобіжний захід після набрання вироку законної сили обрати відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання останньому обчислювати з моменту взяття під варту. Виконання вироку в цій частині покласти на органи дізнання СД відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Речові докази: гаманець, паспорт громадянина України, посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль - вважати повернутими за належністю ОСОБА_4 ; сім-картку зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1