печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1014/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
представника ЖБК «Захисник» ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001238 від 28.11.2017,

В С Т А Н О В И В :
12.01.2022 прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно - об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований та будується на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051, разом із квартирами та нежитловими (комерційними) приміщеннями у ньому, а також на майнові права на однокімнатні квартири за АДРЕСА_2 , 8, 9, 16, 33, 49, 57, 65, 80, 89, 93, 107, 113, 116, 121, 126, 129, двокімнатні квартири за АДРЕСА_3 , 4, 6, 15, 38, 39, 52, 54, 58, 60, 70, 71, 101, 105, 106, 109, 124, 128, 138, 163, 168, 175, 176, 177, 179, 183, 184, 199, 200, 204 та 207, трикімнатні квартири за №№ 68, 161, 171, 178, 198, 202 та 209, нежитлові (комерційні) приміщення за № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, що розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Просив встановивши заборону ТОВ «ОСВ Практик» (), ЖБК «Захисник» (), державним реєстраторам та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати правочини щодо відчуження об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований та будується на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051, разом із квартирами та нежитловими (комерційними) приміщеннями у ньому, а також з майновими правами на однокімнатні квартири за АДРЕСА_2 , 8, 9, 16, 33, 49, 57, 65, 80, 89, 93, 107, 113, 116, 121, 126, 129, двокімнатні квартири за АДРЕСА_3 , 4, 6, 15, 38, 39, 52, 54, 58, 60, 70, 71, 101, 105, 106, 109, 124, 128, 138, 163, 168, 175, 176, 177, 179, 183, 184, 199, 200, 204 та 207, трикімнатні квартири за №№ 68, 161, 171, 178, 198, 202 та 209, нежитлові (комерційні) приміщення за № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, що розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання. В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та було об`єктом кримінально протиправних дій. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.
Захисник ОСОБА_4 та представник ЖБК «Захисник» ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказували на відсутність правових підстав для накладення арешту. Вказують, що це майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відсутні обставини які свідчать про можливість його знищення або зникнення. Вказане майно не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, не зберегло на собі його сліди та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що свідчить про безпідставність поданого клопотання. Повідомили, що у кримінальному провадженні ухвалами Печерського районного суду м. Києва вже неодноразово скасовувався арешт накладений на зазначене майно та відповідні ухвали суду залишені без змін апеляційною інстанцією.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001238 від 28.11.2017 за фактом привласнення грошових коштів в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «ОСБ «Практик» та ЖБК «Захисник» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою прокурора від 25.06.2020 об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0006132 від 16.08.2019, № 0001238 від 28.11.2017 та № 0007762 від 22.10.2019 в одне провадження під № 0001238.
У вказаному кримінальному провадженні досліджуються обставини заволодіння коштами фізичних осіб, що полягає у незаконному позбавленні їх майнових прав на інвестовані ними квартири у багатоквартирному житловому будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно п. 1 до протоколу № 1 зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Захисник» при Головному управлінні МВС України в м. Києві від 29.08.2013 вирішено організувати житлово-будівельний кооператив «Захисник» з метою подальшого будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями на АДРЕСА_1 . Зазначеним протоколом передбачено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 16.07.2013 за № 1183 «Про організацію при ГУ МВС України в м. Києві ЖБК «Захисник» дозволено організацію відповідного кооперативу.
ЖБК організовується з метою забезпечення житлом (квартирами) членів кооперативу, їхніх сімей шляхом будівництва багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці, кадастровий номер - :63:332:0051, площею 1, 4395 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
20.06.2014 між ТОВ «ОСВ Практик» () (Генпідрядник) та ЖБК «Захисник» () (Замовник) укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2, згідно якого ОСОБА_6 зобов`язувався на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати Замовнику об`єкт будівництва відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов Договору та завдання Замовника, а саме житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051), а Замовник зобов`язувався прийняти закінченим будівництвом об`єкт та оплатити його в межах договірної ціни.
Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 даного Договору, для забезпечення фіксованої вартості житла членів кооперативу «Захисник» Замовник надавав можливість ОСОБА_6 залучати кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, а саме: однокімнатних квартир за АДРЕСА_2 , 8, 9, 16, 33, 49, 57, 65, 80, 89, 93, 107, 113, 116, 121, 126 та 129, двокімнатних за №№ 3, 4, 6, 15, 38, 39, 52, 54, 58, 60, 70, 71, 101, 105, 106, 109, 124, 128, 138, 163, 168, 175, 176, 177, 179, 183, 184, 199, 200, 204 та 207, трикімнатних за №№ 68, 161, 171, 178, 198, 202 та 209, а також нежитлових комерційних приміщень у кількості 12 шт.
Протоколом № 3 загальних зборів членів ЖБК «Захисник» при ГУ МВС України у м. Києві від 12.06.2014 передбачена можливість генпідрядної організації ТОВ «ОСВ Практик» залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких визначено вказаним протоколом.
Інспекцією ДАБК у м. Києві 09.10.2014 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , замовником яких є ЖБК «Захисник», про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за вказаною вище адресою.
Надалі, між ТОВ «ОСВ Практик» (продавець) та фізичними особами (інвестори (покупці)) укладено договори купівлі-продажу майнових прав на указані вище квартири та нежитлові (комерційні) приміщення, що будуються у складі житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється ТОВ «ОСВ Практик» на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051.
За вказаними договорами інвесторами сплачено ТОВ «ОСВ Практик» кошти на загальну суму понад 22 млн. грн. Відповідно до умов договорів, ТОВ «ОСВ Практик» як продавець зобов`язаний передати квартири у власність покупця шляхом складання акту приймання-передачі після введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію.
04.07.2019 ЖБК «Захисник» в односторонньому порядку розірвано договір генерального підряду на капітальне будівництво №2 від 20.06.2014 між ТОВ «ОСВ Практик» та ЖБК «Захисник», анулювавши, зокрема, його п.п. 1.2 щодо залучення до будівництва зазначеного будинку коштів інвесторів ТОВ «ОСВ Практик», без врахування їх прав та інтересів, з мотивів нібито порушення строків введення в експлуатацію будинку.
Допитані інвестори повідомили про неправомірні дії з боку керівництва ЖБК «Захисник», спрямовані на незаконне відчуження третім особам належних ним майнових прав на квартири, будівництво яких вони профінансували та майнові права на які належать їм за відповідними договорами купівлі-продажу. Зазначили, що заплановано забрати корпоративні права на квартири інвесторів ТОВ «ОСВ Практик».
Так, допитаний як свідок директор ТОВ «ОСВ Практик» ОСОБА_7 вказав показав, що 26.09.2019 на загальних зборах ЖБК «Захисник» керівництвом кооперативу вже було представлено членам кооперативу потенційних покупців корпоративних прав на квартири інвесторів ТОВ «ОСВ Практик». Також на цих зборах прийнято рішення про передачу інвесторських майнових прав новому генеральному підряднику, із яким ЖБК «Захисник» в подальшому має намір заключити договір генерального підряду.
Відповідно до зазначених стороною обвинувачення у клопотанні відомостей, службові особи ЖБК «Захисник» вчиняють незаконні дії, направлені на заволодіння майновими правами інвесторів ТОВ «ОСВ Практик» на інвестовані ними квартири.
Підтвердженням цьому, зокрема, є повідомлення голови ЖБК «Захисник» від 15.07.2019 вих № 20, відповідно до якого майнові права на помешкання та приміщення, зазначені в п. 1.2 договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2, анулюються.
Допитаний як потерпілий інвестор ОСОБА_8 показав, що загальних зборах ЖБК «Захисник» голова кооперативу ОСОБА_9 відкрито заявляв щодо продажу квартир побудованих інвесторами, які були залучені ТОВ «ОСВ Практик».
Допитаний як свідок представник ТОВ «ОСВ Практик» ОСОБА_10 показав, що керівництво ЖБК «Захисник» намагається не допустити інвесторів ТОВ «ОСВ Практик» до їх законно придбаних квартир з метою подальшого їх продажу. Причиною розірвання договору генерального підряду №2 від 20.06.2014 укладеного між ТОВ «ОСВ Практик» та ЖБК «Захисник» є намагання продати другий раз майнові права на квартири інвесторів ТОВ «ОСВ Практик» побудовані за їх кошти та нежитлові приміщення, також залучити до будівництва свого генпідрядника.
Допитаний як свідок член ЖБК «Захисник» ОСОБА_11 повідомив, що на зборах ЖБК «Захисник» правлінням виносилося питання щодо переходу квартир інвесторів ТОВ «ОСВ Практик» на користь нового генерального підрядника і що будинок буде добудовуватися за кошти від продажу квартир інвесторів, які уклали угоди з ТОВ ОСВ «Практик».
Крім того, до органу розслідування з клопотаннями звернулися інвестори ТОВ «ОСВ Практик», відповідно до яких просять накласти арешт на весь житловий будинок в цілому за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051) та на всі квартири в цьому будинку, з метою недопущення перепродажу квартир, майнові права на які належать ним за відповідними договорами купівлі-продажу.
Постановою слідчого від 17.12.2019 об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051, яка належить на праві постійного користування ГУ МВС України в м. Києві, разом із квартирами та нежитловими комерційними приміщеннями, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006132, як об`єкт кримінально протиправних дій.
Таким чином, на думку слідства, внаслідок кримінально протиправних дій здійснюється заволодіння майновими правами квартир інвесторів ТОВ «ОСВ Практик» в недобудованому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , володільці позбавлені можливості фактично здійснювати повноваження власника.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 203009024 від 04.03.2020), відомості щодо власника об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Натомість, згідно вказаної довідки, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером з кадастровим номером :63:332:0051 перебуває на праві постійного користування в ГУ МВС України в м. Києві та має цільове призначення: для будівництва (реконструкції), експлуатації та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями.
З огляду на викладене, прокурор просить з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, запобігання можливості їх пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, на даний час, накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований та будується на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051.
Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників справи, слідчий суддя приходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001238 від 28.11.2017 за фактом привласнення грошових коштів в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «ОСБ «Практик» та ЖБК «Захисник» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.
За твердженням прокурора, майно, на яке останній просить накласти арешт, є предметом та доказом злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, відомості, про які внесено в ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2020 у справі № 757/13681/20-к задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006132 від 16.08.2019. Накладено арешт на: об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований та будується на земельній ділянці з кадастровим номером :63:332:0051, разом із квартирами та нежитловими (комерційними) приміщеннями у ньому, а також на майнові права.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2020 у справі №757/35923/20-к задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» про скасування арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0006132 від 16.08.2019 та скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.03.2020.
Надалі, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 24.09.2020 у справі №757/41185/20-к, на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт та заборонено ТОВ «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник», державним реєстраторам та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати правочини щодо відчуження зазначеного об`єкту разом із указаними квартирами, нежитловими (комерційними) приміщеннями та майновими правами на них.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 04.10.2021 у справі №757/51096/21-к накладений арешт скасовано за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Захисник».
Водночас, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 21.10.2021 у справі №757/55203/21-к, втретє накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва у цьому кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 23.12.2021 у справі №757/65859/21-к накладений арешт скасовано за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Захисник».
Підставою накладення арешту у попередніх випадках було те, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, а відтак з метою збереження речових доказів, є необхідність накладення арешту.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Арешт на майно та майнові права об`єкта будівництва чи його частини може призвести до зупинення будівництва, а це спричинить значні збитки ЖБК «Захисник», в тому числі утримання об`єкту, його охорону, тощо.
Прокурором не доведено обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як підтверджується матеріалами справи, спірним майном ЖБК «Захисник» користується та володіє на законних підставах.
Так, у постанові Київського апеляційного суду від 15.09.2021 у справі № 753/19473/19, ухваленою за результатом спору між «інвестором» і ЖБК «Захисник», ТОВ «ОСВ Практик» щодо визнання за «інвестором» прав на об`єкт незавершеного будівництва, встановлено, що відповідно до вимог ст. 875, 876 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.
Зазначені норми закону реалізовані в п. 10.9 та 13.3 укладеного договору генерального підряду, згідно з якими підписання декларації щодо введення об`єкту в експлуатацію визначає момент переходу об`єкту у розпорядження замовника. Генпідрядник несе майнову відповідальність за збереження виконаних робіт до моменту передачі об`єкту на баланс замовника.
Отже, зазначеним договором між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик» визначено, що саме замовник є власником майнових прав на об`єкт, що будується за його замовленням і саме йому по закінченню будівництва має бути переданий даний об`єкт.
Будь-які договори, на підставі яких у відповідності до норм чинного законодавства, належні ЖБК «Захисник» майнові права перейшли б у власність до ТОВ «ОСВ Практик», чи останнє набувало б права вільного розпорядження ними на свою користь сторонами не укладалися.
У даному випадку лише замовнику належить виключне право укладати договори, що стосуються майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.
Крім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 26.08.2020 року у справі № 331/378/20 та постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2020 року у справі № 753/5769/20 встановлено, що особи, які себе на підставі договору з ТОВ «ОСВ Практик» вважають інвесторами будівництва спірного об`єкту будівництва, не являються такими у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність».
За змістом договору купівлі-продажу майнових прав покупець отримує лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.
Отже, підстав для визнання за ТОВ «ОСВ Практик» та фізичними особами (з якими ТОВ «ОСВ Практик» укладено договори купівлі-продажу майнових прав) майнових прав на об`єкт інвестування на підставі статей 331, 392 ЦК України немає.
Прокурор просить накласти арешт та заборонену відчуження до нерухомого майна квартир та нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , яких ще не існує, оскільки будинок не введений в експлуатацію; права на які ні за ким не зареєстровано.
Частиною 3 статті 132 КПК України регламентовано загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про накладення арешту на майно, а також відсутні обґрунтування підстав та мети необхідності арешту майна, не обґрунтовано та не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, підстави для арешту відсутні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
На підставі викладеного, безпідставним є посилання органу досудового розслідування про доведеність необхідності накладення арешту, оскільки не надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 170 КПК України, на підставі чого не являється правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.
З урахуванням відсутності підстав застосування заходів забезпечення, не досягнення такими заходами мети їх застосування, що призвело лише до зупинення будівельних робіт на об`єкті будівництва що тягне за собою значних збитків, такі заходи забезпечення кримінального провадження не підлягають застосуванню.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.
З огляду на обставини кримінального правопорушення, пояснення учасників справи, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт вказаного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001238 від 28.11.2017 залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1