Справа № 344/6797/20
Провадження № 1-кп/344/487/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кутище, Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше судимого 26.12.2017 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2019 року звільненого умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на один рік чотири місяці і чотири дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 у період часу з 01.09.2019 по 08.03.2020, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_10 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Зокрема, 01.09.2019 близько 12 год, ОСОБА_9 , знаходячись по місцю спільного проживання з ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_10 дії психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань, за що останнього 26.09.2019 року постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Також, 05.01.2020 року близько 14 год, ОСОБА_9 , знаходячись по місцю спільного проживання з ОСОБА_10 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , а саме дії психологічного характеру, що виразились у вигляді образ та нецензурних висловів, та в подальшому допустив невиконання термінового заборонного припису, винесеного стосовно нього 05.01.2020 року про заборону у період з 05.01.2020 року з 19:30 годин по 06.01.2020 року до 19:30 годин у будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_10 , за що 28.01.2020 року постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Крім того, 08.03.2020 року близько 12 год, ОСОБА_9 , знаходячись по місцю спільного проживання з ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_10 дії психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань, за що 30.04.2020 року постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_9 заподіяв колишній дружині ОСОБА_10 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_10 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснив, що після розлучення у них з дружиною виникали конфлікти з приводу спільного помешкання. На даний час він виселився із вказаної квартири, із колишньою дружиною не спілкується, щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свою поведінку, просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні просила обвинуваченого покарати на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування невідбутої частини покарання, його вік, стан здоров`я, майновий стан, те, що на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, особу винного, його ставлення до вчиненого, щире каяття, беручи до уваги обставини справи, позицію потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягає та просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, думку прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Окрім цього, даний злочин обвинуваченим вчинено після постановлення, але до повного відбуття вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2017 року яким ОСОБА_9 засуджено за вчинення злочину, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, та на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2019 року звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на один рік чотири місяці і чотири дні. А тому, на підставі ч.4 ст.81, ст.71 та ст.72 КК України до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуту частину основного та додаткового покарань за вказаним вироком та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не обирався, речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарань за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_11