ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/1273/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1761/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/1761/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.11.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки позбавлення волі. 30.10.2018 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 1 місяць 23 дні,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року, та призначено остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Як встановив суд, 09 листопада 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився біля входу в кафе «Вдалині від Дружин», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 58, де побачив малознайомого йому громадянина ОСОБА_9 . В цей момент умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи прямий умисел, діючи повторно, відкрито, без застосування фізичного насильства, з метою особистого збагачення, із корисливого мотиву ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_9 та заліз лівою рукою у ліву нагрудну кишеню потерпілого ОСОБА_9 та витягнув звідти мобільний телефон Nokia 1661 - 2 RH -122 imei НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №24596 від 20.11.2019 оку 300,00 грн., таким чином заволодівши ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд безпідставно не зарахував йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки до призначеного покарання приєднано покарання за попереднім вироком, за який його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень в період дії цього закону. Просить зарахувати йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який а обліку у психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, має постійне місце проживання.

Суд також врахував відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання та призначив покарання, в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, а тому вважати призначене покарання несправедливим через його м`якість чи суворість підстав не вбачається.

Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатрічної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цей Закон №2046-VIII набув чинності 20 червня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України - 09 листопада 2019 року, тобто після втрати чинності Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року.

Посилання обвинуваченого на необхідність зарахування йому у строк відбування покарання попереднє ув`язнення за цим кримінальним провадженням на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, оскільки до призначеного покарання приєднано частину невідбутого покарання вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року, яким його було засуджено за злочини, які він вчинив до 20.06.2017 року, є безпідставними.

Кримінальне провадження, в межах якого ухвалено вирок Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 рокущодо ОСОБА_8 , не було об`єднано з кримінальним провадженням, в межах якого ухвалено оскаржуваний вирок.

Тобто ці кримінальні провадження є різними.

Остаточне покарання ОСОБА_8 призначене за оскаржуваним вироком за правилами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання саме невідбутої ОСОБА_8 частини покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_8 про необхідність зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), є необґрунтованими.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: