КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою скаржника №03/03/21.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в матеріалах скарги не виявлено належних доказів на підтвердження того, що скаржник дійсно звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ДБР, зокрема пересвідчитись у достовірності доданих до скарги матеріалів не виявилось можливим, оскільки згадані матеріали подані у копіях, що не узгоджується з положеннями ст. 99 КПК України в частині обов`язку сторони кримінального провадження надати суду оригінал документа, а також у матеріалах скарги відсутнє підтвердження щодо отримання органом досудового розслідування заяви скаржника про вчинення кримінального правопорушення. При цьому скаржник у судове засідання не з`явився, а відтак, належним чином не довів наявність таких обставин, в тому числі і процесуальної актуальності такої скарги, тому відмовив у задоволенні даної скарги.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, прийнятою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, __________________________________________
Справа №11-сс/824/5608/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою матеріали справи за його скаргою спрямувати до суду першої інстанції на новий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в своїй скарзі він повністю обґрунтував свої вимоги та виклав повний зміст своєї заяви, заявленої в порядку передбаченому ст. 214 КПК України, невнесення відомостей до ЄРДР по якій і стало предметом оскарження. При цьому, оскільки, внаслідок карантинних обмежень, за внутрішніми наказами та розпорядженнями, слідчими ДБР не приймаються заяви з повідомленням про кримінальні правопорушення особисто та не приймаються такі заяви канцелярією ДБР, він спрямував свою заяву в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, цінним листом з кур`єрською експрес доставкою, з повідомленням про вручення до ГСУ ДБР. Тобто особисто він не мав можливості подати таку заяву та отримати відмітку про реєстрацію на копії такої заяви, а тому був вимушений спрямувати її цінним листом з описом вкладеного і з повідомленням про вручення та кур`єрською експрес доставкою.
При зверненні ж зі скаргою на бездіяльність службових осіб ДБР, в якості доказу ним було додано копії опису вкладеного, квитанції про спрямування саме такого листа датою 31.03.2021 р. та копію повідомлення про вручення цього листа 01.04.2021 р., тобто ним було повністю обґрунтовано та доведено сам факт надання саме такої заяви з повним її змістом, викладеним у скарзі. В разі ж необхідності надання оригіналів опису вкладеного, квитанцій та повідомлення про вручення цінного листа, він би міг, на вимогу слідчого судді, надати до огляду слідчому судді ці документи, але він не був навіть повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, а тому не мав можливості надати до огляду такі документи, оригінали яких до того ж у нього ніхто не вимагав.
В той же час, зазначає, що він не був зобов`язаний надавати і ці копії, оскільки чинним КПК України не передбачено надання будь-яких доказів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, так як ст. 214 КПК України не обмежено надання повідомлення про кримінальне правопорушення виключно шляхом подання письмової заяви. Будь-який громадянин має право повідомити про вчинення кримінального правопорушення не тільки письмово, але й в усній формі, шляхом надсилання електронною поштою, факсом тощо. Посилання ж слідчого судді на ст. 99 КПК України є безпідставним, оскільки, в разі необхідності отримати оригінали документів, слідчий суддя мав можливість витребувати ці документи в судовому засіданні, але його навіть не було повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги, а до того ж ст. 304 КПК України визначено вичерпні вимоги до скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, але цією нормою закону не передбачено надання будь-яких доказів до скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.
Окрім цього, звертає увагу на те, що у період з 05.04.2021 р. і до 30.04.2021 р. у м. Києві був обмежений рух громадського транспорту у зв`язку з карантином, і в разі навіть повідомлення його про дату та час розгляду скарги, він не міг би прибути до суду, оскільки у нього не було спеціальної перепустки, а слідчий суддя дуже добре знав і усвідомлював, що розгляд скарги без участі заявника не передбачено ст. 306 КПК України, і тим паче, що він у п. 1 прохальної частини просив відкрити провадження за його скаргою та розглянути її обов`язково у його присутності, тобто слідчий суддя, відмовляючи йому у задоволенні скарги та розглянувши її без його участі, грубо порушив норми кримінального процесуального права.
Також, як вбачається зі змісту вищенаведеної норми кримінального процесуального кодексу України, законом передбачена обов`язкова участь в судовому процесі заявника скарги, і лише відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, і це вже свідчить про грубі порушення норми кримінального процесуального права слідчим суддею, що призвело до позбавлення його права приймати участь в судовому процесі, заявляти відводи, клопотання, надавати пояснення, висловлювати міркування, надавати речові та письмові докази.
Крім того, вказує на те, що слідчий суддя, грубо порушуючи ч. 2 ст. 306 КПК України, з врахуванням приписів, передбачених ст.ст. 113, 114, 115 КПК України, не розглянув його скаргу протягом 72 годин з моменту отримання скарги, а саму ж ухвалу було спрямовано на його адресу лише 01.09.2021 року, тобто майже через 5 місяців, що також вказує на грубе порушення норм процесуального права.
Наразі, як на момент розгляду його скарги, так і до теперішнього часу, слідчим ДБР не було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР на підставі його заяви від 31 березня 2021 року, чи за будь якими іншими заявами, жодного витягу з ЄРДР йому не надавалося, досудове розслідування відповідно так і не було розпочате, та він навіть не був допитаний як заявник про кримінальне правопорушення.
Таким чином, діючи всупереч вимог Конституції України, КПК України, слідчий суддя ухвалив необґрунтовану, невмотивовану, а тому незаконну і неправосудну ухвалу, яка суперечить нормам як матеріального, так і процесуального кримінального права, а також вимогам міжнародних договорів, згоду на застосування яких надано Верховною Радою України, та які відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала ним вперше була отримана лише 07.09.2021 року рекомендованим листом, яка судом першої інстанції була спрямована 01.09.2021 року.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 не був присутнім у судовому засіданні 20.04.2021 року, а копію оскаржуваної ухвали, яка була направлена на його адресу лише 01.09.2021 року, ним було отримано засобами поштового зв`язку лише 07.09.2021 року, то слід дійти висновку, що ОСОБА_5 строк на оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, у зв`язку з чимколегія суддів вважає можливим його поновити.
Будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ні ОСОБА_7 , ні прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду не подавали, а тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, протягом десяти днів з моменту вчинення такої бездіяльності, як регламентовано ч. 1 ст. 304 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ОСОБА_5 08 квітня 2021 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви №03/03/21 від 31.03.2021 року.
При цьому до скарги ним було додано копію опису, вкладеного до цінного листа з відміткою "Укрпошти" про направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі заяви №03/03/21, до Директора Державного бюро розслідувань, копія квитанції про спрямування 31.03.2021 року даної заяви цінним листом та повідомлення про вручення цього листа 01.04.2021 року (а.п. 3), а тому він і спрямував скаргу на бездіяльність органу досудового розслідування до слідчого судді - 08.04.2021 року, долучивши до скарги відповідну квитанцію (а.п. 4).
Разом з тим, додатки до скарги ОСОБА_5 слідчий суддя належним чином не дослідив, зробивши висновок, що ОСОБА_5 не надав доказів свого звернення із заявою №03/03/21 від 31.03.2021 року про вчинене кримінальне правопорушення до Державного бюро розслідувань і отримання цим органом досудового розслідування вказаної заяви, - що само по собі також не узгоджується з нормою кримінального процесуального закону.
Крім того, рішення про відмову у задоволенні скарги на підставі ч. 2 ст. 307 КПК України постановлюється за результатами її розгляду по суті викладених у ній вимог, а не з підстав ненадання доказів щодо звернення особи із заявою до уповноважених на внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань осіб відомостей про кримінальне правопорушення після отримання відповідної заяви.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення №03/03/21 від 31.03.2021 року, винесена без додержанням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
За вищевикладеним, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою скаржника №03/03/21, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3