Справа №639/8483/21
Провадження №1-кс/639/2314/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній просив звільнити його з під варти, посилаючись на те, що на момент подання скарги до суду строк відбутого ним покарання, з урахуванням вимог ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), перевищує 15 років, тобто максимальний строк покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке передбачене ст. 115 КК України, та яке може бути йому призначене. Крім того, посилаючись на порушення його прав Дзержинським районним судом м. Харкова, ОСОБА_3 просив передати кримінальну справи відносно нього до одного з судів першої інстанції м. Києва.
Під час судового засідання ув`язнений та його захисник вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити.
Представник Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на наявність правових підстав тримання ОСОБА_3 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Прокурор в наданій до суду заяві проти вимог скарги заперечував посилаючись на наявність правових підстав тримання ОСОБА_3 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор відповідних ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 тримається в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Надаючи оцінку правомірності тримання ОСОБА_3 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та відповідно наявності чи відсутності підстав його звільнення, судом враховується таке.

20.05.2012р. ОСОБА_3 було затримано за підозрою у вчиненні злочин, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2012р. було задоволено подання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області; обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО.

Кримінальне справа була направлена до Дзержинського районного суду м. Харкова з обвинувальним висновком для розгляду в порядку КПК України (1960 року), який не передбачав періодичного судового контролю щодо дії раніше обраного запобіжного заходу.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013р. ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі; виправдано ОСОБА_3 за недоведеністю у вичненні злочину, передбаченого п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.10.2015р. апеляцію ОСОБА_3 залишено без задоволення. Апеляцію прокурора задоволено частково. Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013р. у відношенні ОСОБА_3 в частині його виправдання по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України скасовано. Кримінальну справу в цій частині виділено в окреме провадження та направлено прокурору Харківської області для організації додаткового розслідування. В іншій частині вирок залишено без змін.

Водночас ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.06.2016р. скасовано ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27.10.2015р., кримінальну справу у відношенні ОСОБА_3 направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.09.2016р. апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задоволено; апеляцію ОСОБА_3 задоволено частково; вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013р. у відношенні ОСОБА_3 скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі суддів.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2018р. ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам Харківського апеляційного суду від 11.12.2019 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2018р. скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд, міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 діб (до 10 лютого 2020 року).
В подальшому, ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжувався, востаннє ухвалою від 16.11.2021 року до 14.01.2022 року.
На теперішній час вказане кримінальне провадження Дзержинським районним судом м. Харкова не розглянуто та остаточне процесуальне рішення по ньому не прийнято.
Отже, ОСОБА_3 на теперішній час тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на підставі відповідного судового рішення.
В матеріалах особової справи ув`язненого ОСОБА_3 наявні ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова, на підставі яких щодо нього продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ув`язнений ОСОБА_3 має право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу колегії суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року про продовження стосовно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду.
Враховуючи вищевикладене, в матеріалах особової справи ув`язненого ОСОБА_3 наявна копія судового рішення ухвала колегії суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 р. по справі №2011/14568/12, згідно якого стосовно ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком застосування до 14.01.2022 р., на підставі якого ув`язнений утримується під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого тримається під вартою ув`язнений, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та надавати оцінку законності та обґрунтованості рішень інших судів, а перевіряє лише їх наявність.
Інше тлумачення порушувало б принцип правової визначеності (складової принципу верховенства права), яким передбачено принцип остаточності судового рішення (resjudicata).
Таким чином, на теперішній час стосовно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року. Вказаний запобіжний захід може бути змінено чи скасовано судом, який розглядає відповідне кримінальне провадження, або судом апеляційної інстанції. Дані про таку зміну або скасування запобіжного заходу матеріали особової справи ОСОБА_3 не містять, а отже, наявні правові підстави його тримання під вартою (ч.3 ст. 206 КПК України).
Доводи ОСОБА_3 про те, що, з урахуванням вимог ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), строк відбутого ним покарання, перевищує 15 років, вказаних висновків суду не спростовує. Крім того ОСОБА_3 обвинувачується, окрім іншого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.
З огляду на викладене, обставин, які б свідчили про наявність підстав ухвалення рішення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КПК України, судовим розглядом не встановлено, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.
Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про передачу кримінальної справи відносно нього до одного з судів першої інстанції м. Києва, то з урахуванням положень ст. 206 КПК України (2012 року) та ст. 38 КПК України (1960 року) вирішення вказаного питання не відноситься до повноважень слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа тримається під вартою.
Керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягаю.

Слідчий суддя ОСОБА_1