Справа № 308/1716/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000213 від 16 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Єреван, Вірменської республіки, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр судових розслідувань за №0000213 від 16 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про проведення по даній справі повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи , на вирішення якої просив поставити ряд питань, та проведення якої просив доручити експертам Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1 (32120, Хмельницька область, Ярмолинецький район, село Скаржниці). В судовому засіданні прокурор уточнив подане клопотання та просив визначити місце проведення експертизи у Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи, оскільки в попередньо вказаній установі відсутні відповідні спеціалісти.

Мотивуючи подане клопотання прокурор посилається на те, що наявний в матеріалах провадження висновок первинної експертизи, який проведений на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29.05.2020, суперечить матеріалам кримінального провадження, показанням свідків, зроблений без врахування всіх матеріалів кримінального провадження, які надавались експертам в розпорядження.

У висновку зазначається, що під час вчинення вбивства ОСОБА_7 перебував у стані фізіологічного афекту, що є психологічною підставою для юридичного обґрунтування стану сильного душевного хвилювання. Стан фізіологічного афекту позбавляв ОСОБА_7 можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Експерти у той же час не зазначили часовий проміжок перебування обвинуваченого в такому стані, дійшли висновку щодо виникнення такої емоційної реакції у ОСОБА_7 як відповідь на дії потерпілого ОСОБА_12 , спочатку словесного конфлікту, а потім фізичних дій у виді стискання шиї обвинуваченого та погрозою ножем, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а така версія розвитку подій базується виключно на показах обвинуваченого, а тілесних ушкоджень на шиї обвинуваченого під час медичного огляду не було виявлено, що ставить під сумнів сприймання погроз обвинуваченим як реальних та в загальному ставить під сумнів правомірність висновку зазначеної експертизи.

Також вказує, що в рамках даного кримінального провадження уже проводилася судово-психіатрична експертиза, про що був наданий висновок експерта №150. Зокрема, у ньому було зазначено, що в період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, будь-яким психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності ОСОБА_7 не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Ознак хронічного алкоголізму або наркоманії не виявлено. На момент проведення експертизи також жодних відхилений чи розладів психічної діяльності не встановлено.

Наявність двох протилежних за своїм змістом висновків експертів вказують на необхідність проведення повторної судово-психіатричної експертизи в іншій експертній установі.

Представник потерпілих ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 , в судовому засіданні підтримали подане клопотання про призначення повторної комплексної комісійної психолого-психіатричної експертизи у даному кримінальному провадженні, на вирішення якої просили поставити ряд питань, та проведення такої доручити експертам Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради". В судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_10 уточнив подане клопотання та просив визначити місце проведення експертизи у Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи.

Мотивуючи подане клопотання тим, що у наявному висновку експерта №76 від 24.07.2020 року акцептується на тому, що ОСОБА_7 не пам`ятає момент вчинення злочину. При ньому не взято до уваги обставини кримінального провадження, не досліджувались покази медичних працівників, які вказали на положення тіла ОСОБА_12 , виявленого припертим спиною до зачинених дверей у власному кабінеті, не враховано огляд місця події та повторний огляд місця події, що проведені за участю експертів-криміналістів та спеціалістів судово-медичної установи, якими зафіксовано положення тіла потерпілого, місце знаходження зброї, з якої був вбитий ОСОБА_12 , місце виявлення гільз, місце виявлення куль на стіні, які вказують на характер вчинення злочину, зокрема, відсутність невеликої відстані між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 під час здійснення пострілів, на різні положення потерпілого під час спричинення йому смертельних поранень, у самому висновку експерта містяться неточності та розбіжності у показання ОСОБА_7 ..

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники у судовому засіданні заперечили проти поданих клопотань, просили відмовити в задоволенні. Вказали, що підстав для проведення по справі повторної психолого-психіатричної експертизи немає, оскільки наявний в матеріалах кримінального провадження висновок відповідає всім вимогам чинного законодавства, експертиза проведена державною установою, що відповідає вимогам законодавства. Експертиза проводилась з метою встановлення суб`єктивного ставлення (сприйняття) саме обвинуваченим обставин вчинення злочину та його наслідків. В описовій частині висновку комісією експертів зазначено, що при проведенні експертизи вони користувались матеріалами справи, проведеним первинним клінічним інтерв`ю, експериментально- психологочним дослідженням. Вказують що висновком СМЕ № 840 від 20.10.17, на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження. Вказують що наявні в матеріалах провадження висновки не протилежні за своїм змістом, висновки двох експертиз не суперечать одні одним, оскільки на вирішення експертам сторонами ставились різні питання, а тому і предметом їх дослідження були різні обставини. Підтримали письмові заперечення, які подавались на адресу суду стосовно поданих клопотань про призначення експертизи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали (висновки експертиз), колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Частиною 1 статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до пункту 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 січня 2013 р. за № 1/22533, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №76 від 24.07.2020, під час скоєння убивства ОСОБА_7 перебував у стані фізіологічного афекту, що є психологічною підставою для юридичного обґрунтування стану сильного душевного хвилювання. Стан фізіологічного афекту позбавляв ОСОБА_7 можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Пунктами 6.3-6.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, зі внесеними змінами до неї, передбачено, що психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, як мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки, а її основними завданнями, при проведенні якої використовуються загальновідомі в науковій практиці психологічні методики і такі, що пройшли державну атестацію, та їх авторські модифікації, що відбираються з урахуванням специфіки експертних досліджень і конкретних питань, поставлених перед експертизою, є визначення у підекспертної особи індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, зазначено, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Відповідно до п.17 Переліку установ, в яких проводяться стаціонарні судово-психіатричні експертизи особам, які тримаються під вартою, затвердженого наказом міністерства охорони здоров`я України 29.06.2017 року № 722- зазначено Комунальний заклад Львівської обласної ради «Лівівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Оскільки вказаний висновок складено атестованими судовими експертами, які були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, тому у суду відсутні підстави вважати висновок судово-психіатричної експертизи проведеним усупереч вимогам статей 101, 102 КПК України.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави вважати що комплексна експертиза була проведена у невстановленому законом порядку експертами, які не мають на це право на підставі поданих матеріалів.

Вищевказаний висновок експертів містить необхідну мотивацію та ґрунтується на відомостях, які експерти сприймали безпосередньо або які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які свідчать про те, що вказаний висновок отримано в незаконний спосіб з порушенням встановленого законом порядку.

Щодо неповноти висновку, варто зауважити, що предметом дослідження експертизи були в тому числі і матеріали кримінального провадження. Доказом того, що ці матеріали досліджувалися експертами повністю є зміст самого висновку, в якому детально відображено покази усіх свідків в час після події злочину, а тому твердження про те, що експертами такі дані не враховано не відповідають дійсності.

Під час допиту експертів у судовому засіданні, такі вказували, що при складанні висновку експертизи було взято до уваги всі матеріали кримінального провадження, які мають значення для оцінки стану обвинуваченого; вказували, про порушення свідомості обвинуваченого. В судовому засіданні експерт психолог надала детальні роз`яснення щодо висновку експертизи, а також в повному обсязі відповіла на запитання щодо наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерти дійшли відповідного висновку; застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження; та на інші запитання, що стосуються достовірності висновку.

Зауваження сторони обвинувачення щодо не висвітлення методів, застосованих у дослідженні також не можуть бути взяті до уваги, оскільки лише спеціаліст-експерт може пояснити, що саме є такими методами, а тому, на думку суду ця обставина не вказує про необґрунтованість висновку.

В описовій частині Висновку 2 (арк. 19) комісією експертів зазначено, що при проведенні експертизи вони користувались матеріалами справи, проведеним первинним клінічним інтерв`ю, експериментально- психологічним дослідженням.

Таким чином відсутні підстави вважати, що проведення експертизи було неповним, а висновок експертизи недостатньо обґрунтований, що вказує на відсутність підстав для призначення повторної експертизи в кримінальному провадженні з цих підстав.

Ініціаторами клопотання не була доведена необхідність повторного залучення експертів, для проведення комплексної судової психолого- психіатричної експертизи, не надано доказів, що на вирішення експерту були поставлені такі запитання і дані, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне повторне проведення експертизи.

Як убачається із клопотання прокурора та представника потерпілих, такі просять призначити повторну комплексну судову психолого- психіатричну експертизу, у зв`язку з тим, що під час проведення експертизи експертами не враховано всіх обставин справи та письмові докази, які на їх думку, повинні були бути враховані, наявність двох протилежних за своїм змістом висновків експертів, проте це лише оціночні судження, які не можуть бути підставою для призначення саме повторної експертизи.

В зазначеному кримінальному провадженні, на підставі ухвали суду було проведено комісійну амбулаторну судово-психіатричну та комплексну комісійну стаціонарну судово-психіатричну експертизи з різних питань.

Наявні в матеріалах кримінального провадження висновки не є протилежними за своїм змістом, оскільки на вирішення експертам ставились різні питання, а тому предметом їх дослідження були різні обставини.

В ході судового розслідування даного кримінального провадження будь-яких нових обставин та належних і допустимих доказів щодо зміни психічного стану ОСОБА_7 , які б вказували на необхідність проведення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи не здобуто, а стороною обвинувачення та представником потерпілих суду не надано.

В судовому засіданні стороною обвинувачення та представником потерпілих не був доведений факт, що вказана експертиза є суперечливою, і для усунення вказаних суперечностей необхідно призначити саме повторну експертизу.

Незгода сторони захисту з експертним висновком не може бути підставою для призначення повторної експертизи.

Жоден доказ, як і висновок експертизи, не має наперед встановленої сили. Він має бути оцінений при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Частинами першою-другою та шостою ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Підстав для проведення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, як про це фактично йдеться в клопотанні сторони потерпілих та обвинувачення, колегія суддів не вбачає, оскільки при проведенні первинної експертизи експертами було надано вичерпні відповіді на всі поставленні питання, при цьому висновок викладений чітко та має визначений конкретний характер.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів констатує відсутність підстав для призначення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що призначення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи у даному кримінальному провадженні є недоцільним та безпідставним, призведе до безпідставного затягування розгляду провадження, а тому у клопотанні прокурора та представника потерпілих, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101, 102, 242-245, 332 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотань прокурора та представника потерпілих про проведення по справі повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3