Ухвала
Іменем України

31 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 234/17873/18

провадження № 51-4293 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 11 лютого 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року щодо нього,
встановив:
За вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 лютого 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 11 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

В подальшому засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 звернулися з касаційними скаргами на зазначену ухвалу апеляційного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишено без руху, а в подальшому ухвалою касаційного суду від 26 листопада 2019 року повернуто йому на підставі пункту 1 частини 3 статті 429 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), оскільки у встановлений касаційним судом строк захисник не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху, а в подальшому ухвалою касаційного суду від 26 листопада 2019 року повернуто йому на підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПКу зв`язку із не усуненням зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк.
26 серпня 2021 року до касаційного суду надійшла чергова касаційна скарга засудженого, зі змісту якої вбачається, що він не погоджується з вироком суду першої інстанції від 11 лютого 2019 року та ухвалою апеляційного суду від 21 травня 2019 року, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, у касаційній скарзі засуджений просить поновити йому строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, доводи, викладені в ній, щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на таких підставах.
Відповідно до вимог частини 2 статті 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк касаційного оскарження поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Однак засуджений подав нову касаційну скаргу 21 серпня 2021 року, яка датована 11 серпня 2021 року, а саме майже через 2 роки і 3 місяці після проголошення ухвали апеляційного суду, тобто поза межами трьохмісячного строку на оскарження вказаних судових рішень.
У касаційній скарзі засуджений просить поновити йому строк на касаційне оскарження судових рішень. Вказує на те, що він був позбавлений можливості оскаржити судові рішення в касаційному порядку в зв`язку з правовою необізнаністю, відсутністю юридичної освіти та доступу до юридичної літератури, зокрема, КК та КПК.
Такі підстави засуджений вважає належними для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Однак, клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку, а його посилання на те, що він був позбавлений можливості оскаржити судові рішення в касаційному порядку у зв`язку з правовою необізнаністю, відсутністю юридичної освіти та доступу до юридичної літератури, не вказують на достатні підстави, які перешкодили йому вчасно подати касаційну скаргу.
Отже, оскільки засуджений не вказав об`єктивних причин, що перешкодили йому вчасно оскаржити судові рішення в передбачений законом строк, то колегія суддів не вбачає підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження.
За таких обставин відповідно до пункту 3 частини 3 статті 429 КПК Суд вважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути у зв`язку з її поданням після закінчення строк на касаційне оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 3 частиною 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 11 лютого 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3