Справа № 338/1115/20
Провадження № 11-кп/4808/450/21
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувшиу кримінальному провадженні № 0000171 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду від 9.09.2021,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України (далі ККУ) до позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Строк відбування покарання рахується з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнено на її користь 250 000 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
За вироком суду 25 липня 2019 року близько 21 год обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем "Opel Vectra" CTR95NP, рухався зі швидкістю близько 30-40 км/год по вулиці Могильницького в селі Яблунька Івано-Франківського району . В цей час назустріч автомобілю по своїй смузі руху мотоциклом марки "Honda HRC 600 рухався ОСОБА_10 з швидкістю 100 - 150 км/год, який перевозив пасажира ОСОБА_11 .
Для об`їзду двох вибоїн на його смузі ОСОБА_7 виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним мотоциклом під керуванням ОСОБА_10 , врезультаті чого водій мотоцикла ОСОБА_10 отримав тяжкі ушкодження, від яких наступної доби помер, а його пасажир ОСОБА_11 - середнього ступеня тілесні ушкодження. Своїми діями він порушив п. п. 1.2., 1.5., 2.3., 10.1., 11.3., 12.1., 12.3 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оспорює вирок суду через суворість призначеного йому покарання, вважає, що суд не врахував належним чином всі обставини справи та дані про особу. Також, судом не враховано наявність змішаної форми вини в даному провадженні, оскільки кримінальна справа щодо потерпілого ОСОБА_10 була закрита у зв`язку з його смертю. Просить врахувати, що він намагався в добровільному порядку відшкодувати спричинену моральну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , однак вона відмовилась. Проте, визначена моральна шкода, яка підлягає стягненню з нього є значно завищена. Просить вирок суду змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 ч. 1 ККУ - 2 (два) роки обмеження волі та відповідно до ст. 75 ККУ звільнити його від призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Зменшити суму, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_9 .

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просять задовольнити її в повному обсязі;

- потерпіла ОСОБА_12 заперечила мотиви поданої апеляції обвинуваченого, просить залишити її без задоволення, вирок суду без змін;

- прокурор вважає покарання справедливим, просить вирок залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, дослідивши й проаналізувавши окремі дані про особу винного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, ст. 50, 65 ККУ судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене покарання справедливим. Оскаржений вирок суду цим вимогам закону відповідає, підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого і кваліфікація його дій за ст. 286 ч. 2 не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Всі апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання не є переконливими і не дають підстав для умовного звільнення його від відбування призначеного судом покарання й зменшення розміру моральних відшкодувань.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 ККУ, врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, на які апелянт посилається в апеляції.

Суд обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_11 та часткове відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_13 .
Також, судом у вироку враховано те, що ОСОБА_7 вчинив вперше тяжкий злочин з необреженості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в нарко- та психоневрологічному кабінетах не перебуває, раніше не судимий, одружений, згідно з довідкою дружина обвинуваченого - ОСОБА_14 вагітна.
Судом враховано дані з досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації про низьку ймовірність вчинення обвинуваченим повторно кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого не встановлено.
Суд дав оцінку тому, що у справі визнано змішану вину обвинуваченого та загиблого потерпілого. На переконання апеляційної інстанції ця обставина не є визначальною підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, оскільки ним допущено грубе порушення правил безпеки дорожнього руху виїзд на зустрічну смугу руху, по якій рухався загиблий потерпілий.
Всі наведені пом`якшуючі обставини та дані про особу винного, на які апелянт посилається в апеляції, були підставою для призначення йому мінімально допустимого строку позбавлення волі за ст. 286 ч.2 ККУ, але вони не дають підстав для його звільнення від покарання. При цьому апеляційний суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_12 про залишення вироку в частині покарання без змін.
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано призначено обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання за ст. 286 ч. 2 ККУ у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням його права на керування транспортними засобами.
Саме таке покарання з врахуванням тяжких наслідків буде справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про завишений розмір морального відшкодуванняв 250 000 грн на користь потерпілої ОСОБА_9 . Цивільний позов потерпілої в цій частині вирішено відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, з врахуванням її тяжких моральних переживань після втрати сина. Стягнення цієї суми коштів не є одноразовою, її можна сплачувати поступово. Тому підстав для її зменшення не вбачається.
За таких обставин та даних про особу винного колегія суддів не виявила законних й обґрунтованих підстав для зміни вироку і пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 . Позиція апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду.

Таким чином апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Богородчанського районного суду від 9.09.2021 року щодо нього - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4