Номер провадження: 11-сс/813/1615/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000856 від 13.10.2021 року, відносно:

ОСОБА_8 (колишнє прізвище ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Красноярськ, Російська Федерація, громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, працюючого таксистом в компанії «Shark», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 166530 грн., строком до 18.12.2021 року.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК Україниза наступних обставин.

12.10.2021, приблизно о 19:00 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 приїхав на автомобілі марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 37а та припаркувавши свій автомобіль біля офісу ТОВ «Укрнеон ТМ», став чекати поки працівники офісу покинуть приміщення.
Далі, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та працівники ТОВ «Укрнеон ТМ» залишили приміщення офісу, приблизно о 23:00, по металевій конструкції заліз на дах будівлі розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 37а, де за допомогою заздалегідь заготовленого невстановленого предмету, шляхом віджиму металевої кришки люка на даху, проник на четвертий поверх вищевказаної будівлі.
Після чого, спустившись по сходах на третій поверх, де розташовані панельні офісні приміщення ТОВ «Укрнеон ТМ», через відкрите пластикове вікно проник до презентаційного залу вищевказаного товариства, та зі столу таємно викрав мобільний телефон Xiaomi Redmi 5A 3/32 GB, чорного кольору, вартістю 3500 грн. та планшет Samsung Galaxy Tab E 9.6, чорного кольору, вартістю 3500 грн., які належать ОСОБА_10 .
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_8 , спустившись по сходах на другий поверх, за допомогою заздалегідь заготовленого невстановленого предмету, шляхом віджиму металопластикової двері, проник до особистого кабінету ОСОБА_10 , де побачивши металевий сейф, за допомогою невстановлених предметів, шляхом спилювання шарнірів дверей металевого офісного сейфу та шляхом віджиму дверцят верхнього відділення металевого сейфа, викрав грошові кошти в розмірі 5500 доларів США, що становить 144 980 гривень, та 60 Євро, що становить 1830 гривень, оскільки відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 12.10.2021 року вартість 1 долара США складала 26 грн. 36 коп., а вартість 1 Євро складала 30 грн. 50 коп., які належать ОСОБА_10 .
Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном покинув приміщення вищезазначеної будівлі, сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та залишив місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 153 810 гривень.
13.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000856 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
19.10.2021 року ОСОБА_8 затримано та вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
20.10.2021 року слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , та того ж дня слідчим суддею було задоволено зазначене клопотання.
При прийнятті рішення щодо обрання відносно підозрюваномузапобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийняв до уваги те, що останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме те, що перебуваючи на волі, має реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше притягувався до відповідальності за аналогічні злочини, зокрема вчинив злочин в період іспитового строку, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя прийняв до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , врахував умисний та корисливий характер злочину у вчиненні якого він підозрюється, який відноситься до категорії тяжкого злочину, прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Посилаючись на положення ч.4 ст.183 КПК, слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 21.10.2021 року, що складає 166530 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри та заявлених в клопотанні слідчого ризиків. Захисник зазначає, що лише тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, не може виправдовувати його тримання під вартою. Крім того, захисник посилається на те, що 16.10.2021 року ОСОБА_8 був затриманий співробітниками ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за місцем проживання та, з метою вибиття викриваючих показів, відвезли його до лісопосадки, де погрожували останньому розправою, а підозрюваний побоюючись за своє життя підписав показання, в яких зізнався у вчиненому злочині. 17.10.2021 року співробітники поліції звільнили ОСОБА_8 та згодом останній звернувся до КНП «Міська клінічна лікарня» з тілесними ушкодженнями, про що свідчить копія довідки, додана до апеляційної скарги. Після затримання, 19.10.2021 року, підозрюваного у службовому кабінеті слідчий вимагав від захисника та підозрюваного внести виправлення у своїх розписках, щодо дати отримання клопотання про обрання запобіжного заходу, а отримавши відмову слідчий власноруч виправила час отримання клопотання, підозрюваним та захисником.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання відносно ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя в цілому дотримався вимог закону, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що підтверджується доказами, які існують на даній стадії досудового розслідування та перелічені у клопотанні слідчого та наявні матеріалах провадження.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Доводи сторони захисту, щодо підписання обвинуваченим викривальних показів під тиском працівників поліції, зокрема недозволеними методами досудового слідства та вимога слідчого виправити дату отримання клопотання про застосування запобіжного заходу, а отримавши відмову від сторони захисту, самостійно виправила дату отримання обвинуваченим та його захисником зазначеного клопотання, не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Ані обвинувачений, ані його захисник не заявляли органу досудового розслідування про застосування до ОСОБА_8 недозволених методів слідства, в порядку ст.214 КПК, а довідка про звернення до лікарні, не свідчить про те, що саме працівники поліції нанесли тілесні ушкодження, зазначені у довідці.

Доводи захисника про існування факту виправлення слідчим часу отримання клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки на підтвердження цих обставин суду доказів не надано.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованості підозри, апеляційний суд зазначає таке.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому дій.
Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.87 КПК, для визнання цих доказів недопустимими.
При цьому, долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний, можливо вчинив інкримінований йому злочин.
За наведених підстав, наявні в матеріалах, доданих до клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра висунута ОСОБА_8 не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
За таких обставин, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є неспроможними.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та потерпілого; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, що виправдовує необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі та заявлені слідчим у клопотанні, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.
Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що ОСОБА_8 обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваноого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий ОСОБА_8 , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, навіть з огляду на те, що злочин останнім вчинений в період іспитового строку. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування не знизився та продовжує існувати.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу ОСОБА_8 , на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що останній, який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжких злочину проти власності. Будучі раніше засудженим за аналогічний злочин та вчиненого в період іспитового строку, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та продовжує існувати.
Ризик незаконного впливу свідків та потерпілого у кримінальному провадженні також досліджувався при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що станом на даний час вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.
При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.
Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків та потерпілого, оскільки покази свідків та потерпілого, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний, може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні продовжує існувати.
Крім того, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, не встановлення місце знаходження грошових коштів, існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, знищення, переховування або спотворення підозрюваним будь-якої із речей, зокрема грошових коштів, що має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Зокрема, доводи сторони захисту, щодо наявності в обвинуваченого на утриманні тяжкохворої цивільної дружини не підтверджено жодними документами та не є вирішальною обставиною для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на обставини справи.
Разом з цим, оцінюючи законність та обґрунтованість рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави, правильності визначення строку дії ухвали, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не вірно визначив строк дії ухвали, з урахуванням дати затримання підозрюваного, а також не вірно визначив розмір застави.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
В той же час, слідчий суддя, не зважаючи на визначений прожитковий мінімум станом на 01.01.2021 року, визначив заставу, запропоновану органом досудового розслідування, у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, станом на 20.10.2021 року, що становить 166530 грн., яке є невірним.
З огляду на зазначені вище обставини, апеляційний суд не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки застава визначається у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року. За наведених обставин, ухвала слідчого судді в цій частині не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_8 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного, який за версією органу досудового розслідування вчинив тяжкий злочин.
З урахуванням наведеного, враховуючи вимоги клопотання слідчого щодо визначення розміру застави та майновий стан підозрюваного, який працює таксистом, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Так, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував положень КПК та не вірно визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Разом з цим, резолютивна частина оскарженої ухвали містить рішення слідчого судді щодо строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18.12.2021 року, що є невірним.
Визначаючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, апеляційний суд враховує положення ч.3 ст.115 КПК щодо обчислення процесуальних строків, а також вимоги ст. 176 КПК, відповідно до якої запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Положеннями п.2 ч.1 ст.219 КПК визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 повідомлення про підозру вручене 19.10.2021 року та того ж дня був затриманий, а тому 60 денний строк тримання під вартою закінчується 17.12.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000856 від 13.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 17.12.2021 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 ,розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 158900 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 29.11.2021 року; Заставна сума за підозрюваного ОСОБА_8 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/1615/21, судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний ОСОБА_8 звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків становить до 17.12.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4