Провадження № 1-кс/932/5361/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчої ОСОБА_4
підозрюваної ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчої СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001185 від 19.12.2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Білореченськ, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянки України, без освіти, не одруженої, на утриманні малолітніх дітей немаюча, офіційно не працевлаштована, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судима.,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчої СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання слідча зазначає, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.12.2021 року приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 вступила у попередню злочинну змову з раніше знайомими їй ОСОБА_9 та невстановленої під час досудового розслідування особою, з метою вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів, після чого у вказаний час, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 60, у приміщенні магазину «Простор», розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, згідно яких ОСОБА_8 повинна була підійти до раніше незнайомої малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка також перебувала у вказаний час у вказаному місці, та таємно, шляхом вільного доступу, викрасти належний малолітній потерпілій мобільний телефон з кишені одягненої на ній куртки. ОСОБА_9 , в свою чергу, згідно відведеної їй ролі у вчиненні кримінального правопорушення, разом з іншою невстановленою під час досудового розслідування особою, повинні були перебувати у безпосередній близькості до малолітньої потерпілої та своїми діями відволікати саму потерпілу та можливих очевидців кримінального правопорушення, які б могли запобігти їх злочинній діяльності.

Таким чином, виконуючи умови раніше досягнутої злочинної згоди, реалізуючи свої ролі у вчиненні злочину ОСОБА_8 , підійшла до малолітньої потерпілої ОСОБА_10 та не упевнившись в тому, що її дії є таємними для оточуючих та самої потерпілої, відкрито, витягла з кишені одягненої на малолітній потерпілій куртки мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9 Pro», після чого передала його невстановленій під час досудового розслідування особі, а ОСОБА_9 , в свою чергу, розуміючи, що дії ОСОБА_8 стали очевидними для оточуючих та самої малолітньої потерпілої, з метою закінчення злочину, вчиненого групою осіб, виконуючи свою роль у вчиненні кримінального правопорушення, вчиняла активні дії, спрямовані на те, що відволікти свідків вчинення злочину, внаслідок чого, невстановлена під час досудового розслідування особа, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, таким чином спричинивши малолітній потерпілій матеріальну шкоду на суму 8 000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

19.11.2021 року о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, щоб уникнути покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , у разі доведеності вини останньої, може бути засуджена до покарання пов`язаного з позбавленням волі;

- незаконно впливати на свідків чи потерпілого, оскільки слідчі дії на даний час органом досудового розслідування не проведено у повному обсязі;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрювана ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу;

- знищити чи спотворити , сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, слідча вважає, що до ОСОБА_5 не може бути застосовано інший, менш суворий, запобіжний захід згідно п. 1-4 ч.1 ст. 176 КПК України, бо вони не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбачених чинним законодавством та забезпечити можливість виконання процесуальних рішень, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання, прохав таке задовольнити.
У судовому засіданні підозрювана пояснила, що не погоджується з тим, що викладено в повідомленні про підозру. До викрадення телефону не має жодного відношення. Просила обрати їй запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Захисник підозрюваної заперечувала проти задоволення клопотання. Вважала підозру необгрунтованою, оскільки викладені в ній обставин не підтверджуються жодними доказами. Ризики також, вважала надуманими.
Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0001185 від 19.12.2021 року внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
19.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, який виразився у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Про причетність підозрюваної ОСОБА_5 до неправомірних дій та обґрунтованість підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення свідчать докази, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.12.2021 року; протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 19.12.2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 19.12.2021 року; докази у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованою.
Щодо застосування заявленої запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Інкриміноване підозрюваній ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваної.
Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_5 , у випадку доведеності її вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що є тривалим. Вік та стан здоров`я підозрюваної не є перешкодою для зміни нею місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду, міцних соціальних зв`язків підозрювана не має, що підтверджує вірогідність переховування.
При цьому, слідчий суддя критично ставиться до наданих стороною захисту пояснень, що підозрювана має на утриманні сина з інвалідністю, оскільки доказів того, що ОСОБА_13 є сином підозрюваної не надано
Доводи слідчого про існування ризику в вигляді вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваною, свого підтвердження не знайшов, адже відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Внаслідок того, що підозрювана ОСОБА_5 не володіє інформацією про контакті дані, адреси чи іншою інформацією, яка може бути використана в цілях впливу, вважаю, що ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілого не є доведеним.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України взагалі не є доведеним, оскільки не зрозуміло, які саме речі або документи підозрювана ОСОБА_5 має намір знищити або спотворити.
Вирішуючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, керуюсь, окрім вимог кримінально-процесуального законодавства, практикою ЄСПЛ. Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови). Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).
За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, приходжу до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактично проживання, яке повідомлено самою підозрюваною у судовому засіданні: АДРЕСА_1 .

Підстави для застосування до підозрюваної інших запобіжних заходів, у вигляді застави чи особистого зобов`язання відсутні, оскільки підозрювана про можливість внесення застави не повідомляла, а слідчий суддя не володіє інформацією про обсяг доходів підозрюваної, яка офіційно не працевлаштована. Більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не є перешкодою у пересуванні містом, а тому підозрюваною можуть бути реалізовані встановлені ризики.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру 19.12.2021 року, строк дії ухвали про домашній арешт визначаю у межах строку досудового розслідування, що залишився по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , що погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Звільнити підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-з`являтись за першою вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

-повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;

-заборонити підозрюваній спілкування із свідками та потерпілим по кримінальному провадженню № 0001185 від 19.12.2021 року у будь-якому вигляді, окрім як за дозволом слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

-не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 19 лютого 2022 року включно.

Роз`яснити підозрюваній наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1