Справа № 504/3143/21
Номер провадження 1-кп/504/889/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Доброслав клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000796 від 22.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь, Овідіопольського району, Одеської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні 3-х, неповнолітніх дітей, водій ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотаннями про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, що є тяжким злочином, вина обвинуваченого доводиться зібраними в ході досудового розслідування доказами, а також існують ризики визначені ст. 177 КПК України, зокрема впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, ухилення від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, у письмовому клопотанні прокурор зазначив про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим.

Таке клопотання підтримане прокурором у судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник заперечили можливість задоволення клопотання прокурора, оскільки таке не відповідає ст. 184 КПК України. В клопотанні відсутні дані, зокрема виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім того, захисник зазначив, що ОСОБА_4 , на протязі усього часу, на протязі якого відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виконував покладені на нього обов`язки і навість після того, як строк дії запобіжного заходу закінчився, обвинувачений справно виконував процесуальні обов`язки, вчасно та за першим викликом з`являвся до суду.

При вирішенні вказаного клопотання, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, щодо терміну «обґрунтована підозра», зазначено, що підозра є обгрунтованою, коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення [6].

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характеризується необережною формою вини, та за вчинення якого передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується усією сукупністю наявних у кримінальному провадженні матеріалів, які дослідженні судом, змістом обвинувального акту та іншими доданими до нього матеріалами. Крім того, стосовно такої обґрунтованості ОСОБА_4 та його захисник не висловили жодних заперечень, заперечення останніх стосувалися виключно відсутності відповідних ризиків. Відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Реєстр матеріалів досудового розслідування свідчить про те, що стороною обвинувачення зібрано достатню кількість доказів якою обґрунтовується підозра ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд виходить з наступного.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Суд зазначає, що стороною захисту подано докази, щодо наявності в обвинуваченого достатньо міцних соціальних зв`язків, так обвинувачений працює, має постійне місце проживання, є сімейною особою та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, що перебуває у відпустці по догляду за дітьми, позитивно характеризується за місцем роботи. Разом із тим, указані соціальні зв`язки не можуть у повній мірі знівелювати ризик переховування від суду, такий ризик існує з певною ймовірністю на даний час.

Ризики можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків в рамках кримінального провадження є обґрунтованим оскільки кримінальне провадження знаходяться на стадії судового розгляду, судом вирішено питання про порядок та обсяг дослідження доказів у справі, а отже на даний час ані свідки, ані потерпіла не можуть вважатися допитаними особами у даному кримінальному провадженні. Обвинувачений маючи можливість вільного пересування, будучи на волі може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, з метою змінити покази або надати вигідні покази суду. При цьому, такий вплив на свідків може бути здійснений у формі вмовляння, а тому доводи захисника про відсутність такого ризику є безпідставними. Суд враховує, допит вищевказаних осіб буде проводитися безпосередньо судом, так як суд фактично позбавлений можливості посилатися на протоколи допитів осіб, які були отримані на стадії досудового розслідування (за винятком проведення допиту в порядку ст. 225 КПК України). Відтак суд вважає, що ризик можливого незаконного впливу на таких осіб з боку обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження є можливим.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи прокурора про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як такий ризик є непідтвердженим, як і є не підтвердженим є ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Слід зазначити, що доводи сторони захисту, щодо того, що в клопотанні відсутні дані, зокрема виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає необґрунтованими, оскільки сама по собі формальна невідповідність клопотання про обрання запобіжного заходу вимогам закону, не є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання. При цьому у даному випадку суд керується ст. 2 КПК України, щодо завдань кримінального провадження. Окрім того, судом встановлено, що клопотання прокурора формально відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Позиція захисту, щодо того, що ОСОБА_4 , на протязі усього часу, коли відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виконував покладені на нього обов`язки і навіть після того, як строк дії запобіжного заходу закінчився обвинувачений справно виконував процесуальні обов`язки, вчасно та за першим викликом з`являвся до суду, судом до уваги приймається, проте вказане не нівелює наявність ризиків позапроцесуальної поведінки обвинуваченого в майбутньому, що встановлені вище, а у звязку із тим і необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість наявних доказів, щодо ризиків поза процесуальної поведінки та обґрунтованість підозри, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів як то застави, особистого зобов`язання, оскільки такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з огляду на наявність суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправдним з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтерес однієї особи, суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання та про доцільність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, судом встановлено, а сторонами судового провадження не заперечується, що обвинувчений одружений, має на утриманні 3-х, неповнолітніх дітей, водій ФОП « ОСОБА_6 », не порушував запобіжні заходи відносно нього на стадії досудового розслідування, належним чином виконував процесуальні обов`язки, а тому процесуальний обов`язок не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід встановити на період часу з 23.00 год. по 06.00 год. наступної доби, що не матиме негативного наслідку для завдання даного кримінального провадження, сприятиме виконанню ОСОБА_4 трудових обов`язків. За таких обставин, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст.132, 176-178, 181, 194, 196, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 02.02.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 02.02.2022 року обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби;

- не спілкуватися з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвалу суду для виконання покласти на відділ поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1