Справа № 643/7/18
Провадження № 1-кс/643/3263/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005365 від 06.09.2017, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

20.07.2021 до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_10 , посилаючись на те, що під час розгляду вказаного обвинувального акту під головуванням судді ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що один із обвинувачених, а саме ОСОБА_9 в порядку, встановленому Законом, копію обвинувального акту разом з додатками від прокурора у кримінальному провадженні не отримував. Продовжуючи судовий розгляд, головуючий суддя ОСОБА_11 прийняла рішення про задоволення клопотання сторони обвинувачення та вручення прокурором у судовому засіданні копії обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_9 . Вчинивши такі дії, суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 вийшла за межі наданих їй повноважень, відкрито зайняла сторону обвинувачення та взяла на себе функції прокурора у вказаному кримінальному провадженні. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2020 року задоволено заяви захисників про відвід з цих підстав та відведено суддю ОСОБА_11 від розгляду зазначеного кримінального провадження. В ході проведення автоматизованого розподілу справи, зазначене кримінальне провадження надійшло в провадження судді ОСОБА_10 20 травня 2021 року в підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 копію обвинувального акту з додатками від прокурора у кримінальному провадженні не отримував, 20 лютого 2020 року в приміщенні прокуратури Харківської області не перебував, оскільки був хворий, від підпису в розписці та отриманні обвинувального акту з реєстром не відмовлявся. В судовому засіданні було встановлено, що розписка від 20.02.2020 року, надана прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_12 до обвинувального акту є сфальсифікованим документом, до якого посадовою особою прокуратури були внесені завідомо неправдиві дані. Однак, за результатами підготовчого судового засідання головуючим по справі суддею ОСОБА_10 була прийнята ухвала, в якій суддя констатувала відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, законність розписки прокурора ОСОБА_12 від 20.02.2020 року про нібито відмову ОСОБА_9 в отриманні обвинувального акту та призначила обвинувальний акт до судового розгляду. При цьому, в судовому засіданні головуючий по справі 02.06.2021 року надала вказівку прокурору ОСОБА_13 надати суду докази вручення обвинувального акту ОСОБА_9 вже після призначення обвинувального акту до судового розгляду. На думку заявників, така процесуальна поведінка головуючого по справі судді ОСОБА_10 повністю відповідає процесуальній поведінці судді ОСОБА_11 , яка також намагалася вручити обвинувальний акт ОСОБА_9 в судовому засіданні та свідчить про те, що суддя ОСОБА_10 зайняла позицію сторони обвинувачення, прикриває своїми рішеннями злочинні дії прокурора ОСОБА_12 , в зв`язку з чим і в подальшому буде брати на себе функцію захисника прокурора у кримінальному провадженні. Таким чином, на думку заявників суддею ОСОБА_10 були грубо порушені норми кримінального процесуального законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що вказує на її упередженість при розгляді вказаного кримінального провадження та грубе порушення права обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на незалежний і безсторонній суд. Вважають, що у цьому кримінальному провадженні суддя ОСОБА_10 не є безсторонньою, відкрито зайняла сторону обвинувачення.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали заяву про відвід судді ОСОБА_10 , посилаючись на вищенаведене, та просили заяву задовольнити. Крім того вважали, що суддя ОСОБА_10 повинна була заявити самовідвід.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали позицію адвокатів.

Прокурор заперечував проти заяви про відвід судді ОСОБА_10 , оскільки вважає її необгрунтованою. Викладені в заяві факти жодним чином не свідчать про упередженість судді ОСОБА_10 .

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заяви про відвід судді ОСОБА_10 , оскільки в заяві відсутні конкретні обставини, які свідчать про упередженість судді, доказів порушення прокурором законодавства не наводять. Вважав, що відвід необгрунтований та таким чином захисники намагаються затягнути розгляд справи.

Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 направила суду заяву, в якій просила розглянути заяву про відвід без її участі.

Потерпілий ОСОБА_4 направив суду заяву, в якій просив розглядати заяву про відвід судді ОСОБА_10 за його відсутності. Вважав заяву про відвід необгрунтованою та такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Суд, заслухавши адвокатів, думку обвинувачених, прокурора та представника потерпілого, перевіривши доводи заяви, прийшов до наступного.

Так, положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України передбачені вичерпні підстави щодо відводу судді.

Разом з цим, жодної із зазначених підстав для відводу судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 не вбачається.

Доводи заявників, викладені у заяві про відвід судді, фактично носять характер непогодження з прийнятими рішеннями суддею ОСОБА_10 та не викликають сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_10 .

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.
Одночасно статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями другого принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, передбачено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, відповідно до якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Оцінюючи доводи адвокатів, викладені в їх заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності та упередженості судді ОСОБА_10 .
Разом з тим, враховуючи, що розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, з метою забезпечення права ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на розгляд їх справи незалежним і безстороннім судом та усунення побоювань з боку адвокатів щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді, які можуть призвести до затягування розгляду справи, суд вважає за можливе задовольнити заявлений адвокатами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відвід.
Зазначений висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18.
Керуючись ст. ст. 35, 75, 76, 81, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0005365, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1