Справа №345/551/22
Провадження № 1-кс/345/119/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2022 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 09.02.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000069.
Клопотання обґрунтовує тим, що 09.02.2021 близько 12:09 год. ОСОБА_4 спільно із іншою особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, на автомобілі марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , під`їхали до ТЦ «Караван», що в м. Калуш по вул. Дзвонарська, 10-А, де по ліву сторону відносно торгового центру побачили автомобіль марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В той час у ОСОБА_4 та іншої особи, щодо якої ведеться досудове розслідування, виник умисел на проникнення та вчинення крадіжки чужого майна з вказаного автомобіля.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на проникнення до вказаного автомобіля та таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , будучи за кермом вищевказаного автомобіля, діючи умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою з іншою особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, під`їхав паралельно до автомобіля марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а інша особа, щодо якої ведеться досудове розслідування, який на той час знаходився на пасажирському сидінні автомобіля, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, відчинив праву передню пасажирську дверку автомобіля марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого, таємно викрав з бардачка автомобіля грошові кошти в сумі 45 000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 .
Із викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 разом із іншою особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, покинули місце вчинення злочину на вищевказаному транспортному засобі, а грошовими коштами у подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 45000 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше володіння особи, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Вказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколом огляду речей, та визнання речовими доказами, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у виді позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може виїхати за межі Калуського району чи за межі області, оскільки являється уродженцем Республіки Грузія, а місцем реєстрації являється інша область, вчинив новий корисливий злочин, тобто продовжує вчиняти злочини.

У даному кримінальному провадженні наявна потерпіла, інший підозрюваний, на яких підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати з метою уникнення покарання.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо нього покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також необхідність запобігання незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного.

Враховуючи вищевикладені ризики, тяжкість злочину, обрання більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки підозрюваний, може покинути межі Івано-Франківської області, оскільки являється уродженцем Республіки Грузія, а місцем реєстрації являється інша область, з метою уникнути покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Застосування запобіжного заходу у вигляді застави неможливо, оскільки підозрюваний офіційно не працює, джерела його доходу невідомі.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам та до органів досудового розслідування не надходило жодних заяв від осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваного, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив визначити підозрюваному заставу у максимальному розмірі для тяжких злочинів та зобов`язати ОСОБА_4 здати свої паспорти.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що вину він не визнає, його на місці вчинення кримінального правопорушення не було. Коли він приїхав до м. Калуш, то машину дав товаришу, а сам ходив по справах. Товариш сам їздив, що він робив, йому не відомо. Окрім цього, він зазначив, що одружений та має на утримані одну неповнолітню дитину, яка має інвалідність по зору, а тому просив у задоволені клопотання відмовити.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що клопотання є незаконним, необґрунтованим, ризики не підтверджені, а докази не додані, а тому просить у задоволені клопотання відмовити, з можливістю застосувати до підозрюваного запобіжний захід виді домашнього арешту.
Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Вказане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
Підозрюваний доставлений у судове засідання, йому 11.02.2022 о 10:15 годин було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріали, які обґрунтовують клопотання.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IVвід 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочинну діяльність.
При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду.
Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, поєднане з проникненням в інше володіння особи, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, так як це підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами проведеного огляду місця події, протоколом огляду речей, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тим, що він вчинив злочин проти власності, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі та може незаконно впливати на потерпілу та іншого підозрюваного.
Наявність цих ризиків підтверджується тими обставини, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, за який відповідно до КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При обранні запобіжного заходу слід врахувати те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, як і не має зареєстрованого місця проживання в межах Івано-Франківської області, він є уродженцем Республіки Грузія, а тому це сприяє його можливості виїхати за межі, як Івано-Франківської області, так і України, та переховуватись з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені іншого умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у Івано-Франківському міському суді.
Наявність ризику втечі через загрозу кримінального покарання, та вчинення інших злочинів, дають підстави для висновку про можливість відступу від викладеної у рішеннях ЄСПЛ презумпції нетримання особи під вартою.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 09.02.2022, ОСОБА_4 затримано 09.02.2022 о 20:41 годин.
Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання вищевказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу в межах наявного кримінального провадження, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а задоволення клопотання є доцільним і співмірним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
При таких обставинах вважаю, що клопотання слід задоволити і до підозрюваного ОСОБА_4 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
При цьому, запобіжний захід у виді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак на даному етапі досудового розслідування домашній арешт на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.
Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Прокурор просить визначити заставу у максимальному розмірі, передбаченому для тяжких кримінальних правопорушень. Однак, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, вислухавши думку обох сторін, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_4 розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2022 року становить 2481 гривні.
Визначений судом розмір застави є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється, а також буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для підозрюваного, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У разі внесення застави слід зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого, а також покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю Республіки Грузія, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 20:41 годин 09.04.2022 включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 62025,00 гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Калуського міськрайонного суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265), у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В разі внесення визначеної в ухвалі суми застави, негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали для виконання в частині застосування запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня складення повного тексту ухвали.
Повний текст ухвали оголошено об 11:00 годині 14.02.2022.
Слідчий суддя: