Номер провадження: 11-сс/813/1826/21
Номер справи місцевого суду: 504/3484/21 1-кс/504/1080/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000921 від 02 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.186; ч.2 ст.189; ч.2 ст.190 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначено до 23 грудня 2021 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник вважає, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено та не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, роботи, а також відсутня інформація про перебування на його утриманні трьох малолітніх дітей.

При цьому, захисник зазначив, що ОСОБА_8 раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем проживання.

На думку апелянта, вказані відомості підтверджують міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а їхнє неврахування стало підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Захисник звертає увагу, що під час перебування ОСОБА_8 під вартою у нього загострились та виникли певні фізичні захворювання, які потребують спеціалізованого лікування.

Апелянт стверджує, що слідчий суддя не розглянув клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, тобто не надав оцінки можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник вважає, що слідчий суддя не вмотивував своє рішення в частині підстав незастосування застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання, в якому він просив провести судовий розгляд без його участі, апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальний процесуальним законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону.
Положеннями ч.1 ст.194 КПК України регламентовано, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ураховуючи те, що захисник в своїй апеляційній скарзі не ставить під сумнів висновки слідчого судді про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.2 ст.146; ч.2 ст.186; ч.2 ст.189; ч.2 ст.190 КК України, апеляційний суд, керуючись ч.1 ст.404 КПК України, не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині.
Слідчий суддя дійшов висновку про те, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати, тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді.
Так, апеляційний суд враховує обставину того, що підозрюваний самостійно до органу досудового розслідування не з`явився, був затриманий правоохоронними органами у порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, відомостей щодо активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та співпраці з органом досудового розслідування апеляційному суду не надано.
Вказані обставини, у своїй сукупності, вказують на існування ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, слідчого судді та, у разі подальшого складання обвинувального акту, суду.
Таким чином, наявний ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України.
Водночас, апеляційний суд вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні з огляду на те, що після повідомлення йому про підозру та отримання відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні, ОСОБА_8 має процесуальну можливість для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відтак, достеменно знати анкетні відомості потерпілого, свідків, зокрема, адреси проживання, роботи.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно із ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, у разі подальшого затвердження та скерування обвинувального акту до суду, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з цим, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги захисника про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , між тим, позитивна характеристика підозрюваного та наявність дружини і дітей не впливають на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, відповідно, на наявність встановлених ризиків у кримінальному провадженні.
Крім того, апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника про те, що слідчий суддя безпідставно не застосував запобіжний захід у вигляді застави.
Так, ОСОБА_8 інкримінується вчинення низки злочинів з погрозою та застосуванням насильства, що, згідно із п.1) ч.4 ст.183 КПК України, є беззаперечною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Одночасно, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неможливість отримання кваліфікованої медичної допомоги та лікування поза межами слідчого ізолятору.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18 березня 2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування підозрюваного, у разі наявності у неї медичних захворювань, можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу.
Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з підстав обґрунтованості підозри ОСОБА_8 ч.2 ст.146; ч.2 ст.186; ч.2 ст.189; ч.2 ст.190 КК України, наявності ризиків, передбачених п1),3) ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області обґрунтовано дійшов до висновку, що у даному випадку продовження строку дії виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою без визначення розміру застави, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.
Відповідно до положень п.1) ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2021 року без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2021 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.186; ч.2 ст.189; ч.2 ст.190 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4