Справа № 352/1078/19
Провадження № 1-кп/352/43/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000119 від 05.04.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ланчин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неофіційно працюючого різноробочим на приватних новобудовах, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

04.04.2019 р. приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повертаючись пішки з м. Івано - Франківська до м. Коломиї автодорогою «Н-10» сполученням «Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці» через

с. Марківці, Тисменицького району, з метою вчинення крадіжки, проник через незачинену хвіртку на територію домогосподарства ОСОБА_8 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на території домогосподарства, яке складається з житлового будинку, літньої кухні та господарського приміщення, ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки проник через незачинені двері до літньої кухні та виявив, що у приміщенні нікого немає. Далі, ОСОБА_7 побачив на столі мобільний телефон марки «Nokia 1280», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 177 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , вартістю 30 грн., без грошових коштів на рахунку, що належить ОСОБА_8 , після чого у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна з метою використання для власних потреб.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи у літній кухні, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Nokia 1280», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 177 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , вартістю 30 грн., без грошових коштів на рахунку.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , вийшовши з приміщення літньої кухні, з метою продовження вчинення крадіжки, проник через незачинені двері до житлового будинку та виявив, що власник домогосподарства ОСОБА_8 спить у спальній кімнаті будинку. При цьому, ОСОБА_7 побачив на столі у спальній кімнаті будинку грошові кошти на суму 1 000 грн., які також вирішив викрасти з метою використання для власних потреб.

Далі, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що власник майна ОСОБА_8 спить та не може сприймати факт вчинення крадіжки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав зі столу спальної кімнати

у житловому будинку грошові кошти на суму 1 000 грн., які належать

ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном із місця вчинення кримінального правопорушення зник та отримавши реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, грошові кошти витратив на власні потреби, а викрадений мобільний телефон через декілька днів обміняв у знайомого ОСОБА_9 на пляшку горілки.

Злочинними діями ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 1207 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, заподіяні потерпілому матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду в добровльному порядку, жодних претензій до останього немає. Просить суд кримінальну справу відносно обвинуваченого розглядати за його відсутності та не призначати йому суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин суд відносить скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином збитки відшкодував потерпілому в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості призначуваного підсудному покарання, а також приймає до уваги і те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України не судимий; має незадовільний стан здоров`я внаслідок похилого віку; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має нерегулярний легальний заробіток та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_7 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 185 ч. 3 КК України, а саме у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді арешту строком на шість місяців.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 20.10.2021 р., зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Стягнути з ОСОБА_7 користь держави (, розрахунковий рахунок -9002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 899998) 2198,14 грн. понесених по даному кримінальному провадженню судових витрат за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз.
Речові докази по даному кримінальному провадженню : мобільний телефон марки телефон марки «Nokia 1280», ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 повернути за приналежністю потерпілому власнику ОСОБА_8 ; два стакани для гоління та клаптик паперу з рукописним текстом, які зберігаються в кімнаті речових доказів Тисменицького ВП ГУНП, - повернути за приналежністю потерпілому власнику ОСОБА_8 ; чотири сліди пальців рук зберігати при матеріалах даного кримінального провадження; рюкзак з речами, які зберігаються в кімнаті речових доказів Тисменицького ВП ГУНП, - повернути за приналежністю обвинуваченому ОСОБА_7 .

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1