Справа № 199/5/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро подання заступника начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , від відбування покарання по закінченню іспитового строку,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника установи «Центр пробації» ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до подання, іспитовий строк, встановлений ОСОБА_4 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2018, закінчився 12.01.2020, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого в період іспитового строку в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена, у зв`язку з чим заступник начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання по закінченню строку випробування.

В судовому засіданні представника установи «Центр пробації» ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечувала проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання по закінченню іспитового строку.

ОСОБА_4 підтримав клопотання про його звільнення, пояснивши, що він на даний час не засуджений вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, судовий розгляд справи триває вже більше трьох років.

Вивчивши матеріали подання, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Так, ОСОБА_4 був засуджений 12.01.2018 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з матеріалами подання ОСОБА_4 в період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, інформацію про яке внесено до ЄРДР № 0001172 від 01.09.2018. Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 на даний час перебувають в провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області. Станом на день розгляду судом даного подання, тобто на 29.10.2021, вирок ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001172 не винесений, що підтвердив і сам обвинувачений безпосередньо в судовому засіданні.

Законодавством України, зокрема, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України, передбачено виключні підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання по закінченню строку відбування або для відмови у такому звільненні.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою, доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі Фатуллаєв проти Азербайджану зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є один із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині , є винуватою до того, як це доведено в законному порядку. Аналогічна позиція суду і у справах Шагін проти України (рішення від 10.03.2010 року), Грабчук проти України (рішення від 21.09.2006 року).

На день закінчення строку випробування засуджений ОСОБА_4 виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, оскільки відсутній обвинувальний вирок, який би підтверджував його винуватість у вчиненні нового кримінального правопорушення, яке ним було вчинено під час випробувального терміну.

Станом на час розгляду подання відносно ОСОБА_4 жодного обвинувального вироку відносно останнього не ухвалено, тобто ОСОБА_4 не вважається особою, що вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а тому підлягає звільненню від покарання, оскільки іспитовий строк за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2018 закінчився ще 1 рік 9 місяців тому назад.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення подання заступника начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області відносно ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Керуючись п. 9) ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
На підставі ч. 1 ст. 78 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2018, по закінченню іспитового строку.

На ухвалу може бути подана апеляція через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: