ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/294/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 січня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №1ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000042 від 10.01.2021, за ознаками злочину, передбаченогоч.3 ст. 185КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 січня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 23 дні, в межах строку досудового розслідування - до 27.01.2022 включно.
Визначено суму застави у розмірі 198480,00грн., які необхідно внести на депозитний рахунок до сплину терміну тримання під вартою. При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_9 з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові; 4) здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилався на те, що під час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_7 свою вину не визнав, просив суд обрати йому запобіжній захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що підозрюваний пояснив, що має постійне місце проживання та реєстрації, працює неофіційно, має на утриманні малолітню доньку та матір похилого віку, добровільно з`явився до органів досудового розслідування. Впливати на свідків, потерпілих чи перешкоджати встановленню істини по справі не буде, наміру ховатися від правоохоронних органів не має, за першою вимогою буде з`являтися до слідчого та до суду, інших злочинів не скоював, та умислу не мав. Вважає, що слідчий суддя задовольнив клопотання з формальних підстав, посилаючись на ст. 177 КПК України. Зауважив, що під час розгляду клопотання слідчий та прокурор не змогли переконливо довести що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та необхідним, а більш м`які запобіжні заходи не можуть усунути зазначені ризики.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, який відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні слідчого відділу Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000042 від 10 січня 2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
04.10.2021 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, були внесені слідчим Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001549.
Постановою прокурора від 16.11.2021, кримінальне провадження №0001549 від 04.10.2021 об`єднано із кримінальним провадженням за №0000042 від 10.01.2021.
18.11.2021 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_7 , згідно вимог ст. ст. 42, 276 - 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням в інше приміщення шляхом вручення повідомлення про підозру його матері ОСОБА_10 , яка зареєстрована та проживає разом із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки сам ОСОБА_7 за адресою реєстрації та проживання був відсутній, на телефонні дзвінки не відповідав, за повістками про виклик не з`являвся до органу досудового розслідування, таким чином ухилявся від органу досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 дозволено слідчому слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_8 затримати підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу до Київського районного суду м. Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова від 16.12.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 10.01.2021 продовжено до 28.01.2022.
04.01.2022 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 затриманий у порядку ст.208 КПК України.
19.11.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також те, що він офіційно не працевлаштований, тобто не має легального джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків,слідчий вважав, що у підозрюваного ОСОБА_7 можуть виникнути передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України ризики, а саме: враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, та те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від правоохоронних органів та хвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 дозволено слідчому його затримати, з метою приводу до Київського районного суду м. Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію, які можуть зберігатись у останнього вдома, місцях для зберігання незаконно здобутого майна, речей, які можуть бути речовими доказами, що підтверджують причетність злочинної групи до вчинення інших кримінальних правопорушень, та до теперішнього часу не вилучені, та відповідно не долучені до матеріалів кримінального провадження. Також, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_11 . Без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 буде мати можливість здійснювати тиск на потерпілого, оскільки останній отримав копії матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколи допиту потерпілого та володіє інформацією про анкетні дані останнього, що може спонукати ОСОБА_7 на здійснення незаконного тиску на потерпілого з метою зміни останніми показань. Крім того, ОСОБА_7 може вчинити новий злочин, в тому числі з корисливих мотивів, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, а також у зв`язку відсутністю легальних джерел доходу.
Слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції врахував відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, раніше судимий: вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11.05.2016року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 23.11.2017 звільнений відповідно до Закону України «Про Амністію» від 22.12.2016; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки; відносно якого Київською окружною прокуратурою м. Харкова, 04.11.2021 року було скеровано обвинувальний акт до Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України де і досі перебуває на розгляді.
Також слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч ч.3 ст.185 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
На думку слідчого суді суду першої інстанції, існування вказаних ризиків наряду з обґрунтованою підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вказує про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, враховуючи ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав можливим визначити заставу в розмірі, визначеному ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 198480 грн., та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч.3 ст.185 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи такий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення,колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище,за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він офіційно не працевлаштований, раніше судимий: вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11.05.2016року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 23.11.2017 звільнений відповідно до Закону України «Про Амністію» від 22.12.2016; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки; відносно якого Київською окружною прокуратурою м. Харкова, 04.11.2021 року було скеровано обвинувальний акт до Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України де і досі перебуває на розгляді.
Усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , а саме вчинення умисного корисливого злочину проти власності, а також враховуючи, що підозрюваний був неодноразово судимий за злочини проти власності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи підозрюваного щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскільки доводи підозрюваного ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 січня 2022 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді