Справа № 683/2183/21
УХВАЛА
27 серпня 2021 року м. Старокостянтинів
Слідчий суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , особою, якою подано скаргу адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області скаргу на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України,
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримала скаргу за обставин на її обґрунтування. Крім того звернула увагу на хибне розуміння у сторони кримінального провадження з боку обвинувачення відібрання пояснень у заявленого свідка до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань як доказ допиту свідка.
Слідчий не заперечив проти задоволення скарги. При цьому зазначив, що на місці події у свідка ОСОБА_6 відбирались пояснення, в подальшому з її участю був проведений слідчий експеримент. Заявлений свідок відмовилась від допиту з участю представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , однак це не виключає можливим в ході досудового розслідування її допит як свідка. Наразі по кримінальному провадженні вирішується питання визначення органу досудового розслідування.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до скарги матеріали, прийшов до висновків про наступне.
10 серпня 2021 року представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про проведення слідчих дій допиту свідків, в тому числі ОСОБА_6 .
Постановою слідчого СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 13 серпня 2021 року винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченимиглавою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами КПК України.
У відповідності до вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, а якщо рішення слідчого оформлюється постановою - з дня отримання особою її копії.
Судом встановлено, що слідчим була винесена постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
Разом з тим, вказану у скарзі бездіяльність слідчого не можна віднести до регламентованої ст. 303 КПК України бездіяльності.
Також слід зазначити, що в прохальній частині скарги адвокат не просить скасувати постанову слідчого від 13 серпня 2021 року, якою було частково відмовлено в задоволенні клопотання, а просить визнати бездіяльність слідчого протиправною та зобов`язати слідчого провести заявлену слідчу дію.
Рішення слідчого про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій є тим рішенням, оскарження якого допускається відповідно до положень ст.303 ч.1 п.7 КПК України. Вказана норма передбачає можливість оскарження лише відмови слідчого в проведенні слідчих (розшукових) (гласних та негласних) дій. Вичерпний перелік таких дій наведено у главах 20, 21 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 4 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

У відповідності до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Глава 20 КПК України передбачає проведення таких гласних слідчих (розшукових) дій як допит, впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, експертиза. Оскарження відмови слідчого у здійсненні інших процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень, а також відмова слідчого щодо звернення до слідчого судді з метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст.303 КПК України не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого вчинити вказані в клопотанні адвоката дії, адже по кримінальному провадженню слідчий вправі самостійно приймати рішення про проведення або непроведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій. Слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Згідно положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала слідчого судді з даного питання в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

На підставі ст. ст. 159, 160, 161, 163, 169, 223, 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Залишити без задоволення скаргу представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя