Дата документу 02.12.2021 Справа № 333/6078/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6078/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1078/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
09 жовтня 2003 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
27 лютого 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.307, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
06 квітня 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.ч.2,3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 23 січня 2008 року за відбуттям строку покарання;
15 квітня 2010 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
21 червня 2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.ст.70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 25 квітня 2014 року звільнено умовно-достроково з Оріхівської ВК №88 Запорізької області, невідбутий строк покарання 3 місяці 3 дні;
06 липня 2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. 28 листопада 2016 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок скасовано, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
06 грудня 2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.ст.70,71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 13 березня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок скасовано в частині призначення покарання за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.ч.1,4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився 11 жовтня 2018 року, невідбутий строк 1 рік 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференц зв`язку з приміщення ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 , захисник-адвокат ОСОБА_9 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2016 року і остаточно ОСОБА_6 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 24 серпня 2019 року по 21 травня 2020 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що з оскаржуваного вироку убачається, що безпосередньо судом фактичні обставини провадження встановлено не було, а обвинувачення, визнане доведеним, не сформульоване, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
Крім того, з огляду на суспільну небезпечність вчиненого злочину та особу обвинуваченого, у разі встановлення під час нового розгляду тих самих обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, призначене покарання ОСОБА_6 слід вважати м`яким.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати, провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку посилався на такі докази:
- протокол огляду місця події від 24 серпня 2019 року;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується;
- рапорти старшого інспектора-чергового Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за ЄО-20732, 20736 від 24 серпня 2019 року;
- протокол затримання особи.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;
Судом безпідставно зазначено обставину, що обтяжуює покарання - повторність, оскільки така обставина впливає на кваліфікацію дій за ч.2 ст.186 КК України.
На думку апелянта, протокол огляду місця події від 24 серпня 2019 року є недопустимим доказом.
В судовому засіданні потерпіла повідомила суд, що на стадії досудового розслідування вона давала неправдиві свідчення щодо наявності на місці вчинення злочину її брата.
Вищевказані рапорти не вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину.
В першому абзаці протоколу зазначено про відеозйомку, проте додатком до протоколу її не надано, так само й не зазначено, яким технічним пристроєм вона здійснювалась.

Згідно з вироком суду, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв корисливий злочин за таких обставин.
24 серпня 2019 року, у період часу з 00:30 години до 00:58 години, ОСОБА_6 , перебуваючи біля супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 1, навпроти залізничного вокзалу «Запоріжжя-1», маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та за допомогою фізичної сили, шляхом ривку, відкрито для потерпілої, вирвав з її рук жіночу сумку чорного кольору, вартістю 200,00 грн, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 270,00 грн та документи на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , а саме: атестат про закінчення школи, трудова книжка, фотознімки, які не представляють матеріальної цінності для потерпілої.
У подальшому, ОСОБА_6 разом із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_8 було спричинено майнову шкоду на загальну суму у розмірі 470,00 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого, захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства не відповідає, з огляду на таке.

З вироку суду убачається, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Проте, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не сформульоване обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а міститься лише посилання на обставини, які встановлені під час досудового розслідування, згідно з обвинувальним актом.

Викладене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та потягло порушення права обвинуваченого на захист.

У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок суду на підставі ст.ст.407, 409, 410, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_6 мають перевірятися під час нового розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за оскаржуваним вироком, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки обставини, на які посилається прокурор, фактично були враховані судом.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4