Справа №579/1033/18
Провадження № 1-кп/590/12/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 31.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1) 07.06.2018 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.1, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 6 місяців арешту,

2) 24.09.2018 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

покарання повністю відбуті,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23.11.2017 у денний час близько 13.00 год. ОСОБА_4 перебував за тогочасним місцем проживання у будинку знайомого ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 .

В той час у ОСОБА_4 виник повторний корисливий умисел щодо протиправного заволодіння майном ОСОБА_5 .

На його реалізацію ОСОБА_4 скориставшись відсутністю у будинку власника майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні останньому відро емальоване об`ємом 12 л вартістю 130 грн.; зубило для робіт по металу вартістю 40 грн.; емальовану каструлю ємністю 10 л вартістю 123 грн.; рубанок вартістю 60 грн.; долото вартістю 50 грн.

Після цього ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму у 403 грн..

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 23.11.2017 у денний час близько 13.00 год. він перебував за місцем проживання у будинку знайомого ОСОБА_5 в той час у нього виник умисел щодо заволодіння майном ОСОБА_5 .. Скориставшись відсутністю у будинку власника майна, він викрав належні останньому відро емальоване об`ємом 12 л.; зубило для робіт по металлу,емальовану каструлю ємністю 10 л.; рубанок; долото.

Після цього він викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються судових витрат та речових доказів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати: за ч.2 ст.185 КК України, що виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.124), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.124), раніше судимий (а.с.98-99,111-112,122,144), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.125).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думки потерілого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, зарахувавши в строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2018 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1814е від 30.05.2018 року на суму 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання: у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно вимог ч.4 ст. 70 КК України зарахувати в строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2018 за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, а саме: зубило, емаліровану миску об`ємом 10 л. компресор НКВ 10-3-К BONO SISTEMI, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутим останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1814е від 30.05.2018 року на суму 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1