Справа № 132/1029/20
Провадження №11-кп/801/1035/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 24 червня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно ст. 75 КК України звільнено її від відбування основного призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України, - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави 3297, 21 грн. на відшкодування витрат за проведення експертиз.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про стягнення моральної шкоди, завданої злочином задоволено, стягнуто з обвинуваченої на користь ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 160000 грн. та стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 50076 грн.
Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що вона 23 грудня 2019 року близько 14 години 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем "Smart Fortwo Coupe", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись 284 км. автодороги «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський», в напрямку м. Вінниці, яка проходить через м. Калинівка Вінницької області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в районі повороту до вул. Арсенальної, обладнаного світлофорним об`єктом, працюючим у режимі миготіння, не зменшила швидкість та не зупинила керований нею автомобіль з метою переконатися, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який у темпі спокійного кроку переходив проїзну частину автодороги по розмітці нерегульованого пішохідного переходу справа наліво по напрямку руху її автомобіля, вийшовши із-за габаритів попутного автомобіля, який рухаючись у правій смузі попутного руху, зменшивши швидкість, зупинився перед зазначеним пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі даному пішоходу.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 121 від 03.02.2020 року ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: забійно-рваних ран голови, крововиливу в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, перелому кісток склепіння та основи черепу, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці голови зліва, відкритого перелому кісток носа; закритої тупої травми заочервного простору - забою лівої нирки, крововиливу в паранефральну клітковину; ознак струсу тіла - дрібних зливних крововиливів в зв`язкові апарати внутрішніх органів; відкритого уламкового перелому кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків; садна живота, забійно-рваних ран лівої руки, саден ніг, рук. Смерть ОСОБА_11 настала від вказаної сполучної травми тіла, яка належить до тяжких тілесних ушкоджень, як така що має ознаки небезпеки для життя в момент заподіяння і стоїть у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 31 від 16.01.2020 року, в деталях робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля "Smart Fortwo Coupe", державний номерний знак НОМЕР_1 , несправностей, які могли виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено, тобто до моменту ДТП перебували у працездатному стані.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.12.2019 та висновку транспортно-трасологічної екпертизи №37 від 17.01.2020, наїзд на пішохода ОСОБА_11 автомобілем "Smart Fortwo Coupe", державний номерний знак НОМЕР_1 , стався на проїзній частині авто дороги «Виступовичі - Житомир -Могилів-Подільський» на лівій смузі руху у напрямку м. Вінниці перед початком осипу скла, з технічної точки зору, міг бути скоєним в межах горизонтальної дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра».
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 158 від 21.02.2020 року, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Smart Fortwo Coupe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 18.4 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Smart Fortwo Coupe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 полягала у виконанні нею вимог п. 18.4 ПДР України. В діях водія автомобіля "Smart Fortwo Coupe", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, порушує питання про скасування вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухваленні нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та відповідно до ст. 75 КК України звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки. Прокурор вважає, що при призначенні покарання суд поза увагою залишив те, що ОСОБА_7 вчинила необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, наслідком якого є смерть пішохода, здійснивши наїзд на нього за умов гарної видимості на пішоходному переході. До того ж вона у 2019 році притягувалась до адміністративної відповідальності за Порушення правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду першої інстанції з приводу доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, базується на досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку дана належна оцінка та учасниками кримінального провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України не підлягає сумніву.

Щодо покарання, як основного, так і додаткового, то воно, на думку колегії суддів, у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повною мірою дотримався вказаних вимог закону про кримінальну відповідальність та зважив на роз`яснення постанов Пленуму Верховного Суду України.

Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаялась у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодувала шкоду потерпілому та частково - цивільному позивачу, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обставин, які його обтяжують, а тому призначене їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням - іспитовим строком 2 роки є таким, що необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, оскільки іспитовий строк дисциплінуватиме засуджену та привчатиме до додержання законів.

Погоджується апеляційний суд і з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, оскільки в прямому причинному зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ч 2ст. 286 КК України, фактично є грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть людини.
Призначене ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

ОСОБА_7 дійсно двічі у 2019 році притягувалась до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.3 ст. 122 КУпАП, однак вони погашені відповідно до ст. 39 КУпАП, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувачена притягувалась до адміністративної відповідальності є недоречним.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 24 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4