Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

23 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із клопотанням, поданим в інтересах ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного на нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги її автор зазначив, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2015 в межах кримінального провадження № 0005796 від 16.07.2014 накладено арешт на ряд об`єктів нерухомості, у тому числі на нежилі приміщення АДРЕСА_2 , № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0000729, яке на даний час розслідується Подільським УП ГУНП у м. Києві. Вказані нежитлові приміщення належать на праві спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.04.2015 з продавцем ОСОБА_6 . Звертає увагу, що накладений арешт порушує права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як добросовісних набувачів, які не були підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні. Досудове розслідування проводиться поза межами розумних строків, що має наслідком тривале обмеження прав власників майна на розпорядження ним.

Автор клопотання подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, просив подане клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що не перешкоджає проведенню судового розгляду без його участі.

Дослідивши доводи та матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого.

Арешт майна є одним заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду (ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частини 1 статті 174 КПК).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.09.2021 вбачається, що слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000729 від 12.12.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом вчинення невстановленими особами самовільних дій по заволодінню квартирою та іншими приміщеннями, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом того, що ОСОБА_7 , зловживаючи довірою, заволоділа нерухомим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила матеріальну шкоду в особливо великому розмірі. В межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно вказаного витягу відсутні відомості щодо оголошення підозри ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2015 у справі в межах кримінального провадження № 0005796 від 16.07.2014 (в подальшому об`єднаного з кримінальним провадженням № 0000729 від 12.12.2013) накладено арешт на ряд об`єктів нерухомості, у тому числі на нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вказане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що після ухвалення вказаного рішення слідчим суддею до статті 170 КПК внесено зміни, якими уточнено підстави для накладення арешту на майно.

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК (в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016), є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Фактично мета накладеного арешту згідно вказаної ухвали слідчого судді від 21.09.2015 на даний час, наведена в п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто забезпечення спеціальної конфіскації майна, яке є предметом кримінального правопорушення, або одержаного внаслідок його вчинення (крім тих, що повертаються власнику, законному володільцю).

Поряд з цим, згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК (в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016) не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Між тим, на даний час відсутні підстави вважати, що майно на яке накладено арешт має значення речового доказу.

Так, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 17.08.2021 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2016 в межах кримінального провадження № 0000729 від 12.12.2013 на нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність даних про те, що воно може бути доказом у кримінальному провадженні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 265422053 від 12.07.2021 нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . загальною площею 102,9 кв. м належать на праві часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2015.

Дані про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є недобросовісними набувачами майна, на яке накладено арешт в слідчого судді також відсутні.

Водночас, слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно третьої особи у кримінальному провадженні, у якому понад 7 років не прийнято кінцевого рішення, не узгоджується з приписами п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК, згідного яких, втручання у права і свободи особи застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження має бути обумовлено потребами досудового розслідування.

Проте, органом досудового розслідування не доведено необхідності збереження арешту у даному кримінальному провадженні, а відтак подальше обмеження прав власника не буде узгоджуватись з приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на володіння своїм майном та положеннями ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, якою встановлено презумпцію правомірності набуття права власності.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000729 від 12.12.2013 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2015 в межах кримінального провадження № 0005796 від 16.07.2014 на нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1