Справа № 357/16/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000059 від 07.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000059 від 07.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Встановлені досудовим розслідування фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно поданого клопотання:

Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться розслідування кримінального провадження за № 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

07 січня 2022 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в приміщенні розважального комплексу «Щастя», що за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 17 де вживав спиртні напої з трьома невстановленими особами. В подальшому, близько 02 години 35 хвилин, в ОСОБА_4 з вищевказаними невстановленими особами виник конфлікт, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 намагаючись уникнути конфлікту вийшов з приміщення РК «Щастя» та пішов у напрямку вул. Ярослава Мудрого до зупинки громадського транспорту навпроти приміщення міської ради. Два невстановлених чоловіка (особа 1 в куртці білого кольору, особа 2 в спортивному костюмі зеленого кольору), з якими у ОСОБА_4 виник конфлікт, направилися за останнім, а третій невідомий чоловік (особа 3 в шапці чорного кольору), діставши з багажного відділення автомобіля PORSCHE CAYENNE який був припаркований перед входом до приміщення РК «Щастя» предмет схожий на автоматичну зброю, та дославши патрон в патронник здійснив постріл в повітря, після чого побіг за потерпілим ОСОБА_4 .. Наздогнавши потерпілого ОСОБА_4 який перебував неподалік зупинки громадського транспорту по вул. Ярослава Мудрого, навпроти міської ради м. Біла Церква, невстановлена особа здійснила постріл в напрямку потерпіло, в наслідок чого останній отримав вогнепальне поранення поясничної ділянки зліва.

Після цього невстановлена особа (особа 2) , повернувшись до автомобіля поклала предмет схожий на автоматичну зброю до багажного відділення вищевказаного автомобіля, та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

07.01.2022 свідок ОСОБА_5 , як адміністратор РК «Щастя» звернулася із заявою, в якій просить долучити до матеріалів кримінального провадження грошові кошти, а саме: 8500 гривень, 9050 сербських динар, 10 Євро, 200 злотих, які їй залишила невстановлена особа, яка може бути причетна до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Вищевказані вилучені речі є матеріальними об`єктами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його вимоги задовольнити в повному обсязі.

Правове обґрунтування рішення:

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Внесене слідчим клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані та перевірені вимоги п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться розслідування кримінального провадження за № 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме по факту вогнепального поранення потерпілого ОСОБА_4 від невстановленої особи в м. Біла Церква Київської області, що мало місце 07.01.2022 року о 02 год. 30 хв.

Так, слідчим суддею було встановлено, що 07.01.2022 року на підставі письмової заяви громадянки ОСОБА_5 та її допиту як свідка від 07.01.2022 року, остання просила долучити до матеріалів кримінального провадження грошові кошти у сумі 8500 гривень, 9050 сербських динар, 10 Євро, 200 злотих, які їй залишила невстановлена особа, яка може бути причетна до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, як тимчасово вилучене, є збереження речового доказу. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора та приходить до наступного висновку.

Надані прокурором матеріали в обґрунтування клопотання, не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та певних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, прокурора, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Крім того, в клопотанні відсутнє належне обґрунтування щодо процесуального статусу грошових коштів, слідчий суддя не погоджується, що вказані грошові кошти є тимчасово вилученим майном в розумінні ч.1,2 ст.167 КПК України, оскільки відсутні достатні підстави вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення, не вказано чи мають грошові кошти відношення до даного кримінального провадження, не вказується чи одержанні вказані кошти внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що на час звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відсутні будь-які відомості про те, що грошові кошти визнані речовими доказами злочину і вони відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки відсутня рішення слідчого/прокурора у формі постанови про визнання їх речовими доказами.

Таким чином, ні з клопотання ні з матеріалів, які обґрунтовують клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора та додані до нього матеріали, не містять достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано слідчому судді достатніх доказів, що вилучені речі є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не надано доказів, що таке майно може бути визнано речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, не вказано виконання яких саме завдань планує досягти слідчий при застосуванні такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна, тобто посилання прокурора на те, що вилучене майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні внесеного клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 167-169, 170-173, КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000059 від 07.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 21.01.2022 року о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1