Справа № 524/7517/21
Провадження № 1-кс/524/2383/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001183 від 03.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

встановила:
17.08.2021 слідчий Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавської області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні, зареєстрованому 03.08.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, погодженим прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив накласти на вилучений, 16.08.2021 року, в ході обшуку автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 VIN-номер: НОМЕР_2 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з метою збереження речових доказів.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що арешт на вказане майно необхідно накласти з метою збереження доказів та для спеціальної конфіскації.

Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Надав до суду заперечення на клопотання, в яких зазначив, що слідчим не надано даних на підтвердження того, що автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що Кременчуцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001183 від 03.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за фактом того, що 05.06.2021 року, приблизно о 12:00 годині, невстановлена особа, перебуваючи на ділянці місцевості по АДРЕСА_3 , під приводом допомоги з продажем автомобіля, незаконно заволоділа автомобілем марки Lexus моделі NX 300H VIN-номер: НОМЕР_3 чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до відомостей наданих ТСЦ МВС №5342, а саме облікової картки № НОМЕР_5 від 28.05.2021 року автомобіль марки Lexus моделі NX 300H VIN-номер: НОМЕР_3 чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_4 було перереєстровано за договором купівлі-продажу на нового власника - ОСОБА_7 . Відповідно до облікової картки № НОМЕР_6 від 10.06.2021 року автомобіль марки Lexus моделі NX 300H VIN-номер: НОМЕР_3 чорного кольору було перереєстровано за договором купівлі-продажу на нового власника ОСОБА_8 та транспортний засіб отримав реєстраційний номер НОМЕР_7 . Відповідно до облікової картки № НОМЕР_8 від 07.07.2021 року автомобіль марки Lexus моделі NX 300H VIN-номер: НОМЕР_3 чорного кольору було перереєстровано за договором укладеним в ТСЦ на нового власника Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» та транспортний засіб отримав реєстраційний номер НОМЕР_9 .

16.08.2021 року відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 від 12.08.2021 було здійснено обшук автомобіля марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 VIN-номер: НОМЕР_2 синього кольору. В ході вказаної слідчої (розшукової) дії автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 VIN-номер: НОМЕР_2 синього кольору було вилучено.
16.08.2021 постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 VIN-номер: НОМЕР_2 синього кольору було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до відомостей ТСЦ МВС №5342, а саме облікової картки № НОМЕР_10 від 09.02.2021 року автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 VIN-номер: НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу зареєстрований на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що до злочину може бути причетний ОСОБА_4 , який має у своєму користуванні легковий автомобіль марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер: НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий у клопотанні посилався на те, що метою накладення арешту є на майно є збереження речових доказів та з метою можливої подальшої спеціальної конфіскації.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Відповідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За змістом положень ст.2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З урахуванням викладеного, зазначені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, не можуть бути визнані судом достатніми для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст.171 КПК України наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само по собі клопотання не є доказом таких обставин.

З огляду на наявні в матеріалах відомості суддя вважає, що в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, унаслідок чого їх не можна вважати достатніми для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий в судовому засіданні не зміг пояснити, які слідчі дії необхідно провести з автомобілем, на який він просить накласти арешт, а також яким чином може бути конфісковано майно, власником якого ОСОБА_4 не є.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також бере до уваги, що в даному випадку відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а тому вважає, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у повному обсязі.

Керуючись статтями 98, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:
У задоволенні клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.08.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1