Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року смт. Покотилівка
Справа № 635/4822/21
Провадження № 1-в/635/521/2021
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
УСТАНОВИВ:
25 червня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2021 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Згідно частини 5 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки був неодноразово засуджений за корисливі злочини, позитивні висновки не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення,

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 , частиною 1 статті 70 КК України ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання 31 січня 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 31 липня 2022 року.
Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 за погодженням з Головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що 30 липня 2017 року засуджений ОСОБА_6 прибув до ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» із ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Працевлаштований до господарської обслуги підсобним робочим та прибиральником. Раніше мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочувався шість разів, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», розкаюється у раніше вчиненому злочині. Соціально-корисні зв`язки з близькими родичами підтримує шляхом листування. За характером спокійний, доброзичливий, товариський, цілеспрямований, має адекватну самооцінку, під час індивідуальних бесід розсудливий, відвертий, здатен раціонально мислити, має охайний зовнішній вигляд. На момент звернення з поданням до суду засуджений відбув 2/3 фактичного строку покарання.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 02 лютого 2019 року. Під час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» за порушення вимог режиму тримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Судом встановлено, що з 30 липня 2019 року засуджений відбуває строк покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання дотримувався встановлених вимог тримання, не порушував правил поведінки, не мав заохочень та дисциплінарних стягнень, до праці не залучався. З 06 вересня 2019 року тримався у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 20 вересня 2019 року тримається в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Дотримується встановлених вимог режиму тримання, стягнень не має, має шість заохочень. Працевлаштований в господарчі обслузі підсобним робітником та прибиральником в конторах, готелях та інших установах. Поставлені завдання виконує своєчасно та якісно, проявляє розумну ініціативу, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних взаємовід6носин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує у чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою ставиться позитивно, з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться позитивно, проявляє розумну ініціативу.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_7 та довідки про заробітну плату, засуджений з липня 2019 року по вереснь 2019 року включно не був працевлаштований, з березня 2020 року по грудень 2020 року включно працював прибиральником приміщень, з січня по квітень 2021 року працевлаштований підсобним робітником та прибиральником в конторах, готелях та інших установах.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування покарання засуджений має шість заохочень, а також має стягнення у виді карцеру на десять діб за зберігання заборонених предметів.
Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_6 мається майновий позов. Відповідно до вироку Київського районного суду м.Харкова від 21.05.2019 року матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з засудженого становить 14 799,20 грн. доказів, щодо погашення суми шкоди в добровільному порядку матеріали справи не містять.
При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має ряд судимостей за злочини проти громадського порядку, прожи життя та здоров`я та власності, а саме був засуджений:

1) 10 грудня 2002 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 296, частино. 3 статті 185, статтею 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 09 вересня 2003 року згідно статті 1 пункту «а» ЗУ «Про амністію» від 11 липня 2003 року за постановою Бережанського районного суду від 01 вересня 2003 року;
2) 19 травня 2004 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309, частиною 4 статті 185, статтями 69, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 06 березня 2009 року Первомайським районним судом Харківської області за статтею 391, статтею 70 КК України до 1 року 5 днів позбавлення волі, звільнений 03 березня 2009 року з Харківського слідчого ізолятора за відбуттям строку покарання;
4) 24 травня 2013 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, статті 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 27 серпня 2013 року з Темнівської виправної колонії (№100)» за відбуттям строку покарання;
5) 18 квітня 2016 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 125, частиною 2 статті 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
6) 05 вересня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 20 вересня 2018 року з залу суду за відбуттям строку покарання;
На даний час засуджений відбуває покарання призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 , частиною 1 статті 70 КК України ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_6 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_6 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, тобто з 31 січня 2019 року, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, особа не виправилася і не довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Судом також враховується аргументи прокурора щодо передчасності застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За таких обставин суд вважає, що оскільки засуджений частину строку відбування покарання не був працевлаштований та не отримував заробітну плату, наявність не погашеного позову законного представника потерпілої за вироком суду у розмірі 14 799,20 гривень, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку за весь час відбуття покарання, відношення до праці, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1