Провадження № 1-кс/638/2805/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на дії прокурора по кримінальному провадженню № 000197 від 16.11.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді за скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора документально визнати його заявником по кримінальному провадженню № 000197 від 16.11.2021 року при клопотанні від 23.11.2021 року з власним судовим значенням; документально визнати правову кваліфікацію, як мінімум, ч.2 ст.125 КК України по вказаному кримінальному провадженню; вилучити його речі з кримінального провадження № 0001495 та долучити до кримінального провадження № 000197, здійснити належну судову криміналістичну експертизу та повернути речі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день час розгляду справи повідомлений належно.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, суд прийшов до наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За ч.ч.1,3 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 4, 7-8 ч. 2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів скарги, 16.11.2021 року Шевченківською окружною прокуратурою м. Харкова на виконання ухвали слідчого судді від 01.11.2021 року до ЄРДР внесені відомості під № 0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення, яку заявник вважає правильною. На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (п. 2 ч. 2 ст. 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (ч. 1 ст. 56 КПК).

Самостійне визначення особою у заявах про злочин наявності певної статті КК України та бажаної кваліфікації без наведення достатніх відомостей не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме ці злочини. Крім того, слідчий, прокурор не зобов`язаний вносити відомості до реєстру у точній відповідності зі змістом заяви в частині обраної заявником правової кваліфікації.

Також ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яку вони вважають правильною.

Зокрема, згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявник та потерпілий, їх представники позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, відповідно до положень ст. 291 КПК України вони позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо, а можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (за ст. 340 КПК України), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації (у тому числі попередньої кваліфікації при внесенні відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до ЄРДР) на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення допущених слідчим помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 здійснюється СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, а тому вимоги заявника про зобов`язання прокурора визнати його заявником, вилучити речі з одного кримінального провадження та долучити до іншого не підлягають задоволенню, оскільки відповідні звернення ОСОБА_3 направлені до органу, що здійснює досудове розслідування для прийняття рішення та не може свідчити про неправомірність дій прокурора, на які вказує заявник у скарзі, а тому остання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.306-307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії прокурора по кримінальному провадженню № 000197 від 16.11.2021 року, - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження о 08:30 год. 22.12.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: