Справа № 496/3534/21
Провадження № 1-кс/496/1348/21
У Х В А Л А

16 серпня 2021 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого начальника слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження № 0000508 від 21.06.2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому вказує на те, що 09.06.2021 року близько 14:45 год, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території ТОВ «Промтоварний ринок», що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Авангард, вул. Базова, 20 біля торгівельного павільйону № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , шляхом підбору ключа проникли до приміщення павільйону № НОМЕР_1 , де таємно заволоділи дитячим взуттям торгової марки «Bessky» в кількості 32 упаковки, загальною вартістю 25600 грн, після чого з місця вчинення кримінального зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 25600 грн. Крім того, 09.06.2021 року близько 15:30 год, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території ТОВ «Промтоварний ринок», що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Авангард, вул. Базова, 20 біля торгівельного павільйону № НОМЕР_2 , що розташований по АДРЕСА_3 , повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , шляхом підбору ключа проникли до приміщення павільйону ІНФОРМАЦІЯ_2 , де таємно намагалися заволодіти дитячим взуттям торгової марки «Bessky», в кількості 3 упаковки, загальною вартістю 2400 грн, однак в той же час ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були помічені охоронцями ТОВ «Промтоварний ринок», у зв`язку з чим з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, були вимушені покинути місце злочину та не змогли довести свій злочинний умисел до кінця щодо таємного викрадення чужого майна. 11.08.2021 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 13.08.2021 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

11.08.2021 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

13.08.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому просив визначити розмір застави у розмірі 400000 грн з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом. При цьому вказав, що клопотання є необґрунтованим, висновки щодо причетності підозрюваного ОСОБА_5 до вказаних кримінальних правопорушень є передчасними, факт викрадення майна є недоведеним. Вказаний прокурором розмір застави є надто завищеним, нічим не підтверджено існування вказаних вище ризиків, вони лише абстрактно зазначені. Ризик переховування вважає надуманим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 особисто з`явився до суду для розгляду даного клопотання. Також вказав, що підозрюваний одружений, має двох малолітніх дітей, постійне місце проживання та працює, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Просив відмовити у задоволенні клопотання і застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність тримання під вартою, визначити розмір застави в межах, передбачених ст. 182 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника. При цьому пояснив, що до вказаного кримінального правопорушення не має ніякого відношення. З 2016 року він працює реалізатором на промтоварному ринку 7 км, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 він знає як односельчан. Зазначив, що бачив їх час від часу на ринку, але працюють вони там чи ні, йому невідомо. Просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає підозру необґрунтованою.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 , протоколом огляду предмету (DVD-диску).

Захисник ОСОБА_4 категорично заперечував проти обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 до інкримінованих кримінальних правопорушень не має відношення, у зв`язку з чим вважає підозру необґрунтованою.

Щодо доводів захисника з приводу відсутності доказів на підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановлено.

Крім того, «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Ілгар Маммадов проти Азербайджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), § 88; «Ердагоз проти Туреччини» (Erdagoz v. Turkey), § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), § 32).

Тлумачення терміну «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути ж такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 184).

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце. Позбавлення волі повинно ґрунтуватися на достатньо об`єктивних елементах, щоб виправдати «обґрунтовану підозру» в тому, що відповідні факти дійсно мали місце. Крім того, такі факти мають обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під диспозицію однієї зі статей Кримінального кодексу, що описують злочинну поведінку («Кавала проти Туреччини*» (Kavala v. Turkey*), § 128).

На даній стадії досудового розслідування підозру слідчий суддя вважає обґрунтованою.

ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, разом з цим він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (два епізоди), за вчинення якого йому може бути призначено покарання на строк до шести років позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, офіційно не працевлаштований.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує те, що останньому повідомлено про підозру у вчиненні декількох кримінальних правопорушень (два епізоди).

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_5 , так як останній не намагався ухилитись від правоохоронних органів чи переховуватись, є непереконливими. При цьому слідчий суддя приймає до уваги також ту обставину, що підозрюваний не з`явився у судове засідання 13.08.2021 року за викликом, внаслідок чого була постановлена ухвала про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, доводи захисника в тій частині, що він та підозрюваний не були належним чином повідомлені про необхідність явки до суду 13.08.2021 року, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки особисто захисник ОСОБА_4 з`явився у судове засідання, а про причини неявки підозрюваного ОСОБА_5 пояснити не зміг.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за попередньою змовою з групою осіб, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеними.

З підстав, наведених вище, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просив захисник.

Натомість ризики, передбачені п.п. 2-4 ч.1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 118950 грн., оскільки прокурором не обґрунтовано збільшення розміру застави до 400000 грн.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого начальника слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 57 днів з дня взяття під варту, а саме з 16 серпня 2021 року до 11 жовтня 2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 118950,00 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1