Провадження 1-кп/521/1445/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 06.04.2021 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Виноградар, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, українця, розлученого, пенсіонера, інваліда 3 ( третьої) групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
17.08.2017 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області до 6-ти років позбавлення волі за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289,ч.1 ст.70 КК України
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницького області від 12 грудня 2019 року звільнений від відбування покарання призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2017 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці 22 (двадцять два) дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.04.2021 приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, прибув до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , який працював за вказаною адресою у ФОП « ОСОБА_7 » на посаді приймальника вторсировини.
В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 , з яким був знайомий на протязі останній двох тижнів, із проханням надати йому мобільний телефон, що належить потерпілому з метою його використання терміном на одну добу.
Потерпілий ОСОБА_6 , будучі введений в оману обіцянками ОСОБА_5 про повернення свого майна, надав останньому свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», імеі: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, вартістю 3448 гривень.
Заволодівши зазначеним мобільним телефоном, ОСОБА_5 , у той же день, 01.04.2021 направився до відділення ломбарду ПТ «Ломбард «Гроші тут», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 86, де о 19:46 годині, заклав під заставу отриманий від потерпілого мобільний телефон, без наміру його повернення у майбутньому, отримавши грошові кошти у сумі 1700 гривень. Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_5 витратив їх на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 3448 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2ст.190 КК України визнав повністю та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав показання, які співвідносяться з формулюванням обвинувачення, викладеному у обвинувальному акті. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 розповів суду, що потерпілий ОСОБА_6 є його знайомим. 01.04.2021року він приїхав до ОСОБА_6 на роботу та попросив надати йому мобільний телефон, що належить потерпілому з метою його використання терміном на одну добу. Отримавши від потерпілого мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10S», він заклав його під заставу, без наміру його повернення у майбутньому, отримавши грошові кошти у сумі 1700 гривень. Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_5 витратив їх на власний розсуд. Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав, вважає що відшкодував шкоду, повернувши потерпілому мобільний телефон аналогічної моделі.
Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто щодо обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини обвинуваченого у заволодінні майном потерпілого шляхом шахрайства.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні цього злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та постійне місце проживання у місті Одесі, є інвалідом 3 групи, не одружений, дітей на має, офіційно не працевлаштований, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі за злочини проти власності. На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, та за відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, те що після звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Хмельницького міскрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2017 року, умовно-достроково з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці, обвинувачений продовжив свою злочинну діяльність, вчинив злочин в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній, відповідних висновків для себе не зробив, знов вчинив умисний злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України та принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Потерпілим ОСОБА_6 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь - 3448 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
Розмір майнової шкоди позивач обґрунтовував тим, що вона складається з грошової суми у розмірі 3448 гривень вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A10S», імеі: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, який потерпілий передав обвинуваченому в користування на один день.
Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, відповідно до ч. 3 п. 8 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
При цьому, відповідно ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення цивільного позову, вказуючи що після звернення потерпілого до поліції, придбав мобільний телефон марки «Самсунг» який вже був у користуванні інших осіб за 500,00 гривень та передав його потерпілому для тимчасового користування до придбання нового мобільного телефону. Оскільки мобільний телефон марки «Самсунг» потерпілий ОСОБА_6 йому не повернув, вважає, що підстави для задоволення цивільного позову відсутні. Потерпілий ОСОБА_6 викликався в судове засідання, про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Частиною 4 статті 128 КПК України також встановлено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Якщо в судове засіданні не прибув цивільний позивач, його представник або законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків встановлених цією статтею.

Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника або законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнали позов.

Враховуючи викладені обставини, а також вимоги ст. 129 КПК України, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду, з метою надання можливості потерпілому реалізувати своє право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Затримати обвинуваченого ОСОБА_5 у залі судового засідання.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту законного затримання у залі суду, тобто з 23 грудня 2021 року.
На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_9