Справа № 194/1242/21
Номер провадження № 1-кп/194/77/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2021 року за № 0000122 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні нікого не маючого, ніде не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
-30.01.2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-29.04.2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді арешту строком 1 місяць 6 днів;

-06.11.2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 1 рік 1 місяць, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-28.05.2012 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.15 ч.3 ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2 ст.70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 2 місяці по вироку від 06.11.2009 року, до відбуття 4 роки 2 місяці;

-23.11.2012 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України поглинуте покарання за вироком від 28.05.2012 року, до відбуття 4 роки 2 місяці. За ст.263 ч.1 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 2 роки 3 місяці позбавлення волі за вироком від 28.05.2012, до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

-24.05.2016 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2021 року до Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженнювідносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2021 року за № 0000122.

Ухвалою судді від 17 серпня 2021 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру 21 травня 2021 року, 16 серпня 2021 року повідомлено про нову підозру. 15 липня 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 серпня 2021 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив та надав суду клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора не заперечував.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора не заперечував.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілу, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, судимість в установленому порядку не погашена та не знята, офіційно не працює, офіційного доходу не має, має задовільний стан здоров`я, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, не має міцних соціальних зв`язків. Отже, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки ОСОБА_4 пов`язаний з ними родинними зв`язками, та є ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, яка підтверджується систематичністю отримання ОСОБА_4 судимостей. У зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України не відпали.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року). Суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 177, 183, 314, 315, 316, 369, 371, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 години 15 жовтня 2021 року в умовах Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань № 4" м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1