Ухвала
Іменем України
18 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 362/7134/18
провадження № 51-5401ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року,
встановив:
За вироком Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років без конфіскації майна. На підставі статей 70, 72 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років без конфіскації майна. На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року 2 роки позбавлення волі, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі

на строк 14 років без конфіскації майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується

з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 та ч. 5 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції, її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів на обґрунтування необхідності перекваліфікації його дій, про що він просить у своїй касаційній скарзі.
Крім цього, касаційна скарга засудженого не містить вимог до касаційного суду, сформульованих з урахуванням положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки засудженим не зазначено, що суд касаційної інстанції має зробити

з оскарженими судовими рішеннями, розглянувши подану ним скаргу.
Окрім зазначеного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі

не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Крім цього, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги

не додано копій оскаржуваних вироку та ухвали.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3