Провадження № 1-кп/761/322/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003422), -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року на розгляд судді ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України
31 серпня 2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 призначено до судового розгляду. Надалі, у зв`язку з численними неявками до суду обвинуваченої, ухвалою суду від 04.03.2019 року останню було оголошено у розшук, а також надано дозвіл на затримання з метою її приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а провадження відносно неї зупинено до її розшуку.

29 квітня 2021 року ухвалою суду розгляд було відновлено, оскільки строк дії ухвали про надання дозволу сплив.

18 травня 2021 року ухвалою суду ОСОБА_3 було оголошено у розшук, а також надано дозвіл на затримання з метою її приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а провадження відносно неї зупинено до її розшуку.

08 червня 2021 року у зв`язку із повідомленням Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, про встановлення місця перебування ОСОБА_3 , кримінальне провадження відносно останньої було відновлено.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні просив попередньо заявлене клопотання про застосування обвинуваченій запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, задовольнити з підстав існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала щодо заявленого клопотання, а також повідомила що їй не було відомо про оголошення у розшук, адресу проживання вона змінила не умисно, наміру ухилення явок до суду не мала .

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Так, відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Частиною 3 статті 194 КПК України передбачено, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає прокурор у клопотанні, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, згідно якого обвинувачена може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. ст. 135 КК України, якому можливо запобігти у інший спосіб.

При цьому судом враховуються дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та реєстрації, а також судом враховується сам мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення судового розгляду, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді цілодобового домашнього арешту, однак вбачає достатньо підстав для застосування відносно останньої запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України, які у достатній мірі зможуть запобігти ризикам ухилення обвинуваченої від явки до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 180-183, 199, 314, 331, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, яким зобов`язати останню прибувати за кожною вимогою до суду.

Крім того, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали про застосування дії обов`язків за ч.5 ст. 194 КПК України визначити до 06 серпня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадження.

Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1