ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1225/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 191 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2021 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000200 від 13 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт був складений без дотримання вимог ст. 291 КПК України, а саме: не зазначено місце вчинення кримінальних правопорушень; обвинувальний акт затверджено до внесення відомостей до ЄРДР; не зазначено відомості про юридичну адресу потерпілого та його представника; реєстр матеріалів досудового розслідування не містить у повному обсязі дані про час проведення слідчих дій.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальні правопорушення були вчинені за місцем знаходження КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 183, що розташоване у Дніпровському районі м. Запоріжжя.
З приводу дати затвердження обвинувального акта та дати внесення відомостей до ЄРДР зазначає, що зазначення дати внесення відомостей до ЄРДР 13 грудня 2020 року є опискою, оскільки зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що відомості були внесені 13 грудня 2019 року.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено відомості про потерпілого, зокрема найменування юридичної особи.
Вважає, що всі зазначені судом недоліки можливо усунути під час проведення судового розгляду шляхом зміни обвинувачення.
Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про скасування оскаржуваної ухвали та закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, проте в судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 просив залишити вказане клопотання без розгляду.
До судового засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, на що адвокат ОСОБА_8 повідомив, що його підзахисний знає про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та не заперечує проти проведення судового засідання за його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду його апеляційної скарги по суті.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що ст. 291 КПК України не порушена, обвинувальний акт дійсно містить технічну помилку, але вона не заважає можливості розгляду по суті, і вказаний недолік може бути усунуто в суді шляхом зміни обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою, а оскаржуване рішення правильним, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора та захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Як визначає ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності,
Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність .
З огляду на ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто вказано, що саме встановлено досудовим розслідуванням, що відповідає положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.

Колегія суддів зазначає, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі (певні конкретні фактичні обставини) дійсно мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Проте конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
У разі повернення ж обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.
Термін «неконкретність обвинувачення» широко поширювався у судовій практиці за часів дії КПК України 1960 року, але за КПК України 2012 року така підстава для повернення обвинувального акту відсутня і застосування її за аналогію неприпустимо.

При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.
Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що в обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення, оскільки обвинувальний акт містить конкретне посилання на те, як ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, із зазначенням усіх обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.
З огляду на п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині того, що прокурор викладає фактичні обставини, які він вважає встановленими, застосовані в обвинувальному акті формулювання, у тому числі, для визначення місця вчинення кримінальних правопорушень, не є порушенням вимог вищезазначеної кримінальної процесуальної норми, і вказані обставини, за необхідності, можуть бути уточнені у судовому засіданні та не перешкоджають можливості призначення справи до судового розгляду.

До того ж, з`ясування обставин справи, в тому числі, щодо місця вчинення кримінальних правопорушень, а також перевірка цих обставин доказами є наступною стадією судового провадження і не є завданням підготовчого судового засідання.

Разом з тим, обставини, які відповідно до частини першої ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, викладено чітко і конкретно.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні не викликає сумнівів.

Що стосується іншої підстави для повернення обвинувального акта в частині порушення п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, то колегія суддів зазначає наступне

Як вбачається з обвинувального акту, він дійсно містить дату його затвердження 24 листопада 2020 року, а датою внесення відомостей до ЄРДР зазначено 13 грудня 2020 року.

Натомість, з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування (п.п. 1 Реєстру) вбачається, що обвинувальний акт № 0000200 був складений 13 грудня 2019 року, а з огляду на п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування додається до обвинувального акту та є його невід`ємною частиною (а.с. 14).

За таких обставин колегія суддів вважає, що вказана суперечність є технічною опискою, а отже суто формальною підставою для повернення обвинувального акту, оскільки зазначена описка може бути усунута під час судового розгляду і не позбавляє суд першої інстанції можливості призначити справу до розгляду.

Є безпідставним посилання суду першої інстанції на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні подання про направлення кримінального провадження за підсудністю, адже відомості щодо місця вчинення кримінального правопорушення відносяться до фактичних обставин кримінального правопорушення, викладення яких, в силу наведених вище приписів КПК України, покладається на розсуд прокурора та не можуть бути перевірені під час підготовчого судового провадження.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що в обвинувальному акті не зазначені відомості про юридичну адресу потерпілого, оскільки ця обставина не є істотною та такою, що перешкоджає можливості призначення справи до розгляду та позбавляє суд можливості викликати потерпілих в судове засідання, до того ж, саме в судовому засіданні вказані відомості можуть бути встановлені шляхом уточнення анкетних даних потерпілих.
Інша ж обставина, зазначена судом першої інстанції, як підстава для повернення обвинувального акту, та яка полягає у тому, що в реєстрі досудового розслідування не містяться у повному обсязі дані про час проведення слідчих дій, не є відповідно до положень ст. 291 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є переконливими та вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2021 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору, повернуто прокурору, - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/10022/20