Провадження № 1-кс/344/7487/21
У Х В А Л А
09 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 05 січня 2021 року № 0000005, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04 січня 2021 року о 20 годині 05 хвилин на автодорозі 11-09 Мукачево-Львів, що по вулиці Львівській у селі Задністрянське, Галицького району, Івано-Франківської області у напрямку міста Мукачево. 04 січня 2021 року приблизно о 20 годині 05 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «FORD Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги 11-09 Мукачево - Львів, що по вулиці Львівській у селі Задністрянське, Галицького району, Івано-Франківської області у напрямку міста Мукачево, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився на проїзній частині дороги. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 05 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У кримінальному провадженні вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом. 11 січня 2021 року накладено арешт із забороною на користування та розпоряджання автомобілем марки «FORD Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . У вказаному кримінальному провадженні №0000005 від 05 січня 2021 року автомобіль марки «FORD Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оглянутий у ході досудового розслідування. При цьому зафіксовано усі наявні пошкодження, щодо нього проведено усі можливі експертизи, у тому числі експертизу з дослідження технічного стану. Вважає, що на сьогоднішній день потреби у перебуванні автомобіля на зберіганні в органу досудового розслідування немає, жодних дій із використанням вказаного автомобіля марки не проводиться і, вочевидь, не планується проводити, тому вважає за необхідне частково скасувати арешт та повернути автомобіль із скасуванням заборони на володіння і користування. Також зазначено, що вказаний автомобіль не може бути предметом спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, оскільки це не передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, а тому в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба.

Заявник в судовому засідання клопотання підтримав та вказав, що хоче забрати автомобіль, який стоїть вже рік. Через розбите вікно натекло багато води. В липні суд задовольнив проведення повторної експертизи. Експертизу повторну робили. Немає потреби їй там стояти. Не заперечує щодо проведення слідчого експерименту, але потрібно привести автомобіль до порядку. Витягу з ЄРДР не надав, цим займається адвокат. Постанови про визнання речовим доказом не надавав. Документів, на підставі яких вилучено автомобіль не надав. Огляд здійснювався. Ухвалу про накладення арешту не оскаржував. Вже раніше звертався з таким клопотанням. В задоволенні клопотання ухвалою було відмовлено. Ухвала оскарженню не підлягає. Клопотання писав адвокат. Автомобіль має пройти огляд, оскільки на газі.

Слідчий в судовому засіданні заперечив клопотання, вказав, що скоро буде рік як проводиться досудове розслідування. Не зрозуміла поведінка заявника. Для проведення слідчого експерименту не з`являється. Заперечує щодо скасування арешту автомобіля. Може здійснити втручання в автомобіль. Не хоче брати учать у слідчому експерименті. Збитки не відшкодовані потерпілому. За рахунок автомобіля можуть бути відшкодовані завдані збитки. Власником автомобіля є сам водій.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.01.2021 року з метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, накладено арешт з забороною на користування та розпоряджання автомобілем марки FORD Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_3 , та який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано; майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Сторони не надали суду актуального витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не надано достовірних відомостей щодо стадії кримінального провадження в рамках якого накладено арешт.

Таким чином, перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Також, відповідно до ст.ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього, до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідженні речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1