Справа № 487/1910/20
Провадження № 1-кс/487/5956/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову від 13 жовтня 2021 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000259 від 11.03.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 13.10.2021 слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000259 від 11.03.2020.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначив, що вищевказана постанова слідчого є передчасною та незаконною, яка підлягає скасування. Так дії слідчого порушують його законні права та інтереси щодо проведення досудового розслідування та проведенням слідчих (розшукових) дій, а висновки слідчого якими він обґрунтовує оскаржувану постанову є помилковими та безпідставними. Слідчий не врахував усі наявні та встановлені факти справи, не з`ясував усю повноту доказів, не встановив причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідком.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та зазначив, що дійсно слідчим витребувані та досліджені докази по справі, але слідчий свідомо не врахував пояснення свідків та проігнорував письмові докази, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок щодо відсутності складу злочину в діях старшого інспектора ЮП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області.

Слідчий Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві у судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000259 від 11.03.2020 року, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259 від 11.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В подальшому, постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 13.10.2021 року кримінальне провадження № 0000259 від 11.03.2020 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Підставою для закриття вищезазначеного кримінального провадження, згідно постанови слідчого, стала те що в ході досудового розслідування, факт службового підроблення в діях старшого інспектора ЮП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 не знайшло свого об`єктивного підтвердження. Будь-яких даних, які б вказували на протиправність дій інспектора поліції, наявності будь-якого службового підроблення в ході здійснення досудового розслідування не здобуто.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що протягом досудового розслідування, слідчим у повному обсязі були здійсненні слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні, а саме допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 , допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також старший інспектор ЮП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 ; до матеріалів кримінального провадження долучено копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , та копії журналу відвідувачів Центрального Вп ГУНП в Миколаївській області.

Крім того, виконана ухвала слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.07.2021 року.

Отже, закриваючи дане кримінальне провадження, слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 , дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому доводи скаржника ОСОБА_3 , щодо помилкового висновку слідчого щодо відсутності складу в діях старшого інспектора ЮП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 є необґрунтованими.

Надавши вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження законно, дослідивши всі обставини, виконавши всі необхідні дії для розслідування кримінального правопорушення.

Посилання скаржника на те, що слідчим зроблено помилкові висновки щодо дійсних обставин даного кримінального провадження, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 303-304,309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 13 жовтня 2021 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000259 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1