Справа № 147/339/19
Провадження № 1-кп/147/7/21
УХВАЛА
іменем України

25 серпня 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Тростянець, матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000177 від 06.08.2018р., по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06.08.2018 близько 00 год 20 хв. на території автозаправки «Ямал», що знаходиться в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, вул.Мічуріна, 2А, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_1 , що знаходиться у його законному користуванні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з наявним згідно висновку судово-хімічної експертизи в крові етиловим спиртом в концентрації 1,0 о/оо, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, виїхавши з території автозаправки, зупинився, після чого, в порушення вимог п.10.9 ПДР України, а саме не впевнившись в безпечності виконуємого маневру, почав рухатися заднім ходом та на ділянці виїзду дороги із АЗС, здійснив наїзд на ОСОБА_6 , 1984 р.н., який в цей момент знаходився позаду керованого ОСОБА_4 автомобіля. В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_6 заподіяно, згідно висновку судово-медичної експертної комісії Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №103-к від 22.11.2018, середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я (пункт 2.2.1в/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) у вигляді перелому 7-го правого ребра по передній пахвинній лінії, осаднення шкіри грудній клітці, животі та правій руці, синця на правій стопі в ділянці 1-го пальця та струсу головного мозку, які утворились під час руху автомобіля назад та ударі задньою частиною автомобіля в ділянку грудної клітки, живота та правої руки потерпілого з наступним падінням на асфальтне покриття.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою суду від 27.01.2021 р. дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Також просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді, та автомобіль повернути обвинуваченому.
Обвинувачений в судовому засідання визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Також просив звільнити його від кримінальної відповідальності, а провадження по справі закрити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання та вважав можливим його задовольнити, оскільки існує позиція Верховного Суду, яка визначає безумовну підставу звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При вирішенні цивільного позову, поклався на розсуд суду.
На виконання вимог ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення його від кримінальної відповідальності, передбачену ст. 49 КК України і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 44 КК України регламентовано, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а за п.2 ч.1 ст.49 цього ж Кодексу, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, є обов`язковим (п.8).
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Втім, ч.ч.2, 3 ст.4 КК України встановлює, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Санкцією ч.1 ст.286 КК України (у чинній на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення редакції) передбачено можливість призначення покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акта, в ньому вказано, що зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 було вчинено 06.08.2018.
Згідно з ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Згідно ч. 2 ст. 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Таким чином з огляду на викладене та у контексті приписів ст.12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення слід віднести до нетяжкого злочину (в чинній на час вчинення редакції ст.12 КК злочин невеликої тяжкості), строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення якого, у межах розглядуваного кримінального провадження, сплив 06.08.2021 року.
Крім цього, в силу ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.
Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено 06.08.2018 року, клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності заявлено 25.08.2021 р.
Протягом вказаного строку обвинувачений не вчинив нового злочину та не ухилялася від досудового слідства і суду.
Матеріали справи також не містять доказів , які б спростовували ці доводи.
Разом з тим, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №287/359/14-к, суд дійшов висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК може звільнити від нього засудженого.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к., та зазначена в ухвалі від 01.02.2021 р. у справі№327/32/18 (провадження №51-373ск21).
Судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
За таких обставин клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно а/з від 13.08.2020 р., що підтверджується інформацією Тростянецької селищної ради від 04.06.2021 р.
Потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 10384,40 грн. матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди.
З дня смерті ОСОБА_6 до 25.08.2021 року із заявами про визнання потерпілими правонаступники не звертались. Інформація про правонаступників до суду не надходила.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, в силу положень ст. 129 КПК України зазначений цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити правонаступникам цивільного позивача, що в силу положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Окрім того, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.08.2018 у справі №147/897/18 на автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Питання про долю речових доказів судом вирішується, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно статей 122, 124, 126 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. ст. 12, 44, 49 КК України, керуючись ст. ст. 122, 124, 126, 284-286, 288, 369-372, 392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 06.08.2018р., по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.08.2018 у справі №147/897/18 на автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Автокредит Плюс» адреса: м. Дніпропетровськ, проспект Праці, 2Т, законним користувачем якого є ОСОБА_4 .
Речові докази - автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Автокредит Плюс» адреса: м.Дніпропетровськ, проспект Праці, 2Т, повернути законному користувачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .
Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1001 (одна тисяча одна) грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 26 серпня 2021 року о 08-30 год.

Суддя ОСОБА_1